*7 



Da ett ganska stort och kraftigt electriskt 

 par urladdades genom dessa tradar , hojde 

 sig qvicksilfvret ofver tr&darnes a'nda och 

 hildade coner af ^ eller hogst £$ turns 

 hogd, fran hvilkas spets vagor fioto at alia 

 hall sa att endast den punkt der de mottes 

 var i hvila. Da polen af en magnet fdrdes 

 pa ett par turns afst&nd mot en af dessa 

 coner, nedtrycktes den, blef vidare och 

 undulation forminskades. Da magneten kom 

 annu narmare blef qvicksilfrets yta plan 

 och en rotation orakring ledaren uppkom* 

 som tilltog i hastighet ju mer magneten 

 liarmades. Fordes magnetens pol ganska 

 itara, sa uppkom, der conen forut var en 

 roteraiifie insankningi Att denna rorelse 

 icke up kom af qvicksilfrets uppvarmning 

 genom - jlectriska urladdningen utrontes 

 genom sarskilta forsok. Forsoket lycka* 

 des afven med smalt tenn. Sa lange mag* 

 neten ej anvandes, kunde icke den mind* 

 sta rotering af den flytande metallens mas* 

 sa formejrkas och sma afklipta jerntradar 

 som ladjs pa och omkring conen, gjordd 

 alltid rat vinkel med den linie som sam* 

 manband bada lederna, men logo stilla af-* 

 ven p& spetsen af conen. Davy si u tar af 

 detta phenomen till 2*ne sarskilta electri* 

 citeters tillvarelse* och anser det icke 

 kunna forklaras med antagande af blott 

 en erida, efter Franklinska theorien, som 

 man i allmanhet i England plagar folja, 

 Han ailser detta forsok analogt med ebb 

 och flod, och tror att qvicksilfrets gra* 

 vitation af det electriska tillstandet ar for* 

 minskad, hvaraf det upplyftes ofver ledaren. 



K. V. A. Arsb, i8a3. 2 



