12 



om luftkolonnen alltid vorc en och den- 

 samma. Den andra uppkommer gcnom 

 den invecklade rorelse luften f3r narmare 

 munstycket, hvilken kan go'ras synlig,om 

 wan i ett morkt rum later en solstrale 

 falla i en orgpipa af glas, och sedan in- 

 blaser i pipan, tillika med luften, ett latt 

 och fiat sloft, t. ex. af filad kork. 



Dessa Mda olagenheter liar Savart 

 forekommit derigenom att han, i stallet 

 for att inbl&sa luft i pipan, satte luftko- 

 lonnen i rorelse genom en vibrerande fast 

 kropp, som gjorde lika manga vibratio- 

 ner, eller gaf samma ton, som luftkolon- 

 nen i pipan. Han foranleddes hartill af 

 den bekanta omstandigheten , att da man 

 sjunger eller later hvilken vibrerande kropp 

 som heist ljuda nara 6'ppningen af ett kail, 

 ik nagra toner, och i synnerhet en viss , 

 tiliokning i styrka. Savart liar visat attden- 

 na forstarkning i ljudet intraffar da den 

 angifna tonen ar densamma som den vi- 

 brerande luften i karlet gifver. Han bar 

 p& detta satt undersokt forhallandet mellan 

 orgpipor och dels oppna dels tillslntna 

 ror af olika dimensioner, och deraf erhal- 

 lit foljande resultat: i). Den antagna the- 

 orien for luftens rorelser i orgpipor sy- 

 nes vara rigtig; ty pipans langd. befanns 

 ganska nara lika med langden af den ljud- 

 vag som den ljudande kroppen Sstadkom, 

 sa vida nemligen pipans diameter var gan- 

 ska liten. 2). Men luftkolonner af stor 

 diameter gifva ej samma toner, som luft- 

 kolonner af samma langd men mindre 



