76 



samt och utan att gloda; Defta hade 

 ocksa Dobereiner redan iakttagit. 



Af andra amnen som de forsokte, ver- 

 kade inga vid luftens vanliga temperatu- 

 rer, men manga vid hogre varmegrader. 

 Guld, faldt med zink ur dess upplosning 

 och torrkadfc vid luftens vanliga tempera- 

 tur, astadkom vatets forbranning vid 

 *}- 120°, var guldet forut lindrigt glodgadt 

 sa. skedde det vid + 55°. Osmium verka- 

 de vid +4°° a 5o°. Silfver, faldt med 

 zink och lindrigt glodgadt, verkade vid 

 + i5o°. Guld i tunna skifvor verkade 

 vid 4-280, i guldblad vid 4- 260 °; silfver 

 i blad yttrade icke nagon ratt tydlig ver- 

 kan under -f- 35o°, hvarofver, de vid fdr- 

 soken icke gatt. 



Metallerne aro dervid icke de enda 

 kroppar, som yttra dessa besynnerliga 

 €genskaper vid hogre varmgrader. Kol, 

 pimpsten, postlin, glas, bergkristall haf- 

 va alia den egenskapen att, vid en tempe- 

 ratur under •+• 35o°, determinera vatgas att 

 forena sig med syrgas. ^Bland saltartade 

 kroppar syntes flusspat aga nagon . ehuru 

 tvifVelaktig verkan. Dervid liar kroppar- 

 nes figur en tydlig del i verkan , ty da de 

 ledde vatgas pa stycken af glas med ungefar 

 lika yta, men den ena delen med afrun- 

 difde och den andra med skarpa kanter, 

 sa* gftfvo de sistnamda pa lika ticl dubbelt sa 

 mycket vatten som de forstnamda. Davy 

 hade redan for lange sedan iakttagit, att 

 vatgas och kolbunden vatgas kunde fore- 

 lias med syrgas lihigsamt utan eld, ehu- 

 ru vid en hogre temperatur, och ansag 



\J 



