25l 



Wollaston fann for nagra ar tillba- Oxide 

 la, sSsom en ganska sallsam bestansdel C ^l)~ 

 af blasestenar, ett eget araae sora baa 

 kallade cystic oxide, Marcet fann sedan 

 delta amne i n&gra njurstenar. Lassaigne 

 anser sig nu hafya funnit det i en bunds 

 blasesten °). Den af Lassaigne beskrifna 

 stenen har, vid +• 12°, 1.577 e. vigt,och 

 den innebailer, ungefar i\ procent ben- 

 jord ocb oxalsyrad kalk. Den loses i 

 talk, en mat tad Joshing ger efter afdunst- 

 ning bvita kristallkorn; en losning i ammo- 

 niak hvita genomskinliga blad. Det fore- 

 nas med svafvelsyra till ensyruplik magma, 

 men krislalliserar i nalform med saltsyra, 

 Det svafvelsyrade saltet innebailer 89.6, 

 det salpetersyrade 96.9, det saltsyrade 

 94.7, ocb det oxalsyrade 78 d. af den 

 organiska basen, hvilken, efter ett af Las- 

 saigne dera" anstaldt forbranningsforsok, 

 skulle bestS af: vate 12,8, qvafve 34 ,0 , 

 kol 36.2 ocb syre 17 d.; men dessa tal 

 aro visserligen icke att lita pa, afvensom 

 identiteten med Wollastons cystic oxide 

 icke kaii med full sakerbet afgoras, 



Prout upptiickte for nagra ar till- Purpur* 

 baka att urinsyra, behandlad med salpe- syra# 

 tersyra, ger en egen syra, bland bvars 

 egenskaper han raknade en purpurfarg, 

 som dess Salter antaga , bvaraf ban kalla- 

 de den purpursyra, acidum purpuricum. 

 Vauquelin, som repeterade Prouts forsok 

 erboll en egen syra , fr5n bvilken ban kun- 

 de skilja ett alldeies icke surt, rodt farg- 



*) Pa anf. stalle p. 328. 



