^53 



farga sig rodt gaf honom anledning att 

 Jkalla det Erythrogene. For ofrigt fann 

 han i gallblasans vatsfca upplost: blodets 

 fargamne, agghvite, ett fett gulagtigt am- 

 ne, ett gront hartz, gummi och sockerar- 

 tadt extract, phosphorsyradt och saltsy- 

 radt natron, phosphorsyrad talkjord och 

 jernoxid. — Erythrogene , som af gallans 

 vigt utgjorde 4 procent, bar sa besynner- 

 liga egenskaper, att de behdfde en skarp 

 profiling, (om den vore mojlig pa ett am* 

 ne, som ej kan erhallas) for att kunnu 

 anses for rigtigt observerade. Kristaller- 

 na kannas feta och aro* bojliga , sega. E. 

 vigten ar 1.57. sni alter vid -{- 44 ^ 4$° 

 och blir under afsvalning kristallinisk i 

 brottet. Vid -}- 5o° forHygtigas det i form 

 af purpurroda augor. Olosligt i vatten; 

 reagerar hvarken sasom syra eller alkali. 

 Loses icke eller i ether; men det loses 

 af alkohol och af feta oljor. Syrorna upp- 

 losa det och forandra dess sammansatt- 

 ning. Salpetersyra Sstadkommer vid en 

 tempera tur som ofverstiger +38° en gas- 

 utveckling , losningen blir rod och det 

 utvecklade ar syrgas (qvafoxidulgas?). 

 Erythrogene skulle saledes fdrena sig med 

 qvafve och afskilja syret och dervid an- 

 taga den roda fargen. Kokadt med kali 

 och natron forandras det icke; fargen blir 

 endast mera guh Af ammoniak blir det 

 i kokning rddt, upptager qvafve ocli vat- 

 gas utvecklas. Till och med dA erythro- 

 gene upphettades i torr ammoniakgas son- 

 derdelades denne och purpurdda kristall- 

 stralar bildades under det att vatgas blef 



