2 77 



temperatur i jordens inre annu obevist 

 och yttrar tvifvel derom ; men vore den 

 ocksA verklig, sA till tager den sA lAng- 

 samt, att vattnet langt forut, afven vid 

 pression af det ofvanstaende, skulle i for- 

 hand forvandlas till anga. Det AterstAr 

 saledes endast att vattnet verkar genom 

 en stor chemisk frandskap till amnen, 

 hvilka det handelsevis komraer att raka, 

 och hvaraf dA foljer den hoga tempera- 

 tur, som ar dessa phenomens narmasle 

 orsak. Davy gissade att jordens inre be- 

 star af de metalliska radicalerna till de 

 oxider, som utgora jordens yttre skorpa. 

 Flera af dessa tanda sig af vattnets At- 

 komst, syrsattas och dervid skulle upp- 

 komma en smalt massa af oxider, som 

 bildar ]avan. Men i det fallet maste en 

 stor del af de angor som utvecklas vara 

 vatgas, hvilken i sin tur skulle forbran- 

 na i craterns 6'ppning. SAsom be vis att 

 sA icke ar, Aberopar Gay-Lussac utbrotten 

 af Vesuv i8o5 , dem ban i sailskap med v. 

 Humboldt och v. Buch askadade, och der 

 cratern utstotte en svart, tjock rok, men 

 inga lagor, af brinnande vatgas, hvaraf dessa 

 ejectioner skulle hafva blifvit glodgade. ■ — 

 Da i alia fall den chemiska frandskapen, 

 som af vattnet utofvas, sakerligen bidra- 

 ger att sonderdela en del deraf, sa mat- 

 te vatet ingA andra foreningar t. ex. med 

 chlor, och bilda saltsyregas. — Att salt- 

 syregas utvecklas ur volcaner, soker Gay- 

 Lussac be visa af fleras observationer och 

 tillagger, att man stundom torde hafva 

 tagit saltsyregas for svafvelsyriighet, eller 



