33 7 



Hvad som hittills blifvit kunnigt om 

 de sednaste arbetena rorande fixstjernor- 

 na, pianeterna och oometerna in nu an-* 

 ford 1 9 och sSledes folja i ordningcn ma- 

 ne n och jordcn. 



Sedan Newton endast pa ett svnthe- 

 tiskt satt beiiandlat perturbationerna i 

 liimmelskropparnas rorelser ; voro Euler, 

 Clairaut och dAlembert de forste, som 

 dertill applicerade anaJysen, och det ar 

 markvardigt, att alia lie funno theoriens 

 resultat stridande mot obsei vatioiierna. -— 

 Euler som (den 27 Jul. 1 747) blifvit Probie 

 Secrete rare i Fran ska Vetenskaps Acade- t ™ m 

 mien, hade i en der prisbclonad afhand- corpo- 

 ling (174^) uppgifvit differ en tial-eqvatio. lum# 

 ner for r ore 1 sen hos Irenne kroppar, hvil- 

 ka eiter NEWTONska lageu all r altera hvar- 

 andra; men da ban tiilampade sin analys 

 p& Saturnus, sasom periurhcrad af Ju- 

 piter, yppades en betydlig inegalitet, be- 

 roeiide at* orbitans excentricilct, som lik«* 

 val erholl ett olika tecken mot hvad obser- 

 vatioiierna fordradejoeh i anledning deraf 

 ansSg ban NEWTONska attraction sasoru 

 i detta fail otillracklig. — Clairaxjt och 

 d'Aeembert meddelade (1747)" sedan Eu- 

 eers afhandljng inkommit, sina solutio- 

 ner af det namnkunniga problema trium 

 corporum, hvilket de anvandt p5 ma- 

 nen. Olikheten i deras methodcr, sa 

 val sins emellan som med Eeeebs, bevitt- 

 nar att hvar och en for sig pa samma 

 gang upplost problemet, men de forsta 

 approximationerna hos bada inslamde der- 



K. V, A, Jrsb. x8a3. 22 



