33 9 



orsaken till de betydligaste inegaliteterna 

 i b5da planeternas rorelse, i synnerhet 

 till den stora, hvars period omftiltar na- 

 ra 900 ar, och som lorklarar observatio- 

 nernas sallsamma anomalier s&, att De- 

 lamres och sednast Bouvards i grund af 

 de erhSllna formlerna utraknade tabeller 

 for Jupiter och Saturnus passa med alia 

 b&de aldre och nyare observationer s& 

 nara, soin dessas egen precision medgif- 

 Ver. — Laplace* sorn dessu'ora uppda- 

 gat den ratta analytiska expression p£ 

 planeternas Secular-rorelse, iann den under 

 sin utveckling biifva idenliskt lika med 

 noil, hvaraf foljde (citminslone om baiior- 

 nas excentriciteters och inclinationers fjer- 

 de digniteter samt qvadraterna p5 de pertur- 

 berande massorna ej medtagas) att planeter- 

 nas medel-rorelser och niedel«afst5nd frSn 

 solen aro oforanderliga; alldeles detsamma 

 som Lagrange p§ ett annat satt utronte. 



Endast titg&ende fr3n gravitations 

 principen sSsom allmant gallande, synas 

 derfore analysens resultater blifva sa myc- 

 ket sannfardigare, som ilera termer i dess 

 approximerande serier bibehAllas och som 

 mankan forsakra sig om de ofrigas samman- 

 tagna litenhet* Men krafterna, som per- 

 turbera den elliptiska rorelsen inbian- 

 da i rakningen, utanfore de periodiska 

 tecknena sinus och cosinusj tiden under 

 formen af dermed indefiuit vaxande cir- 

 kelbSgar, hvarigenom uttrycket pk de 

 seculara inegaliteterna blir i langden fel- 

 aktigt; och de medel man uttankt till 

 undvikande af denna olagenbet utgora, 

 anda fr£n Clairauts forsta forsok, en af 



