34o 



de intressantaste delarne i den theorcti- 

 ska astronomien. Genom den sa balla- 

 de variation af aibitriira elementer har 

 andamalet med mer ellcr mindre fram- 

 gang kunnat uppnas; — att for numer- 

 calculens beqvamlighet ytterligare utarbe- 

 ta formkrna och derjemte utvidga deras 

 omfattning ar det vigtiga problem, som 

 sysselsatter narvarande tids djupsinnigaste 

 analyster. 

 Incgali- Hit horer en afhandling om varia- 



/nSn- 'ion af den elliptiska rorelsens elementer 

 jians ro- ch om manens inegaliteter af langa pe- 

 re ser ' rioder af Laplace, hvarvid samma yttran- 

 de ma lampas pa den alderstigne forfat- 

 taren sjelf som ban der fallt om La* 

 grange, *que l'age n'avait affaibli son ge* 

 nie". — Da nagon fullstandigare redovis- 

 ning af delta supplement till me'ehanique 

 celeste ej har kan meddelas, far man blotfc 

 na'mna de sarskildta hufvud-titlarna i dess 

 innehail: 

 1:0. Om variation af den elliptiska rorel- 



sens elementer. 

 2:0. Om man-inegaliteten , bvars argument 

 ar dubbla vinkel-afstandet mellan 

 orbitans perigeum och nod. — Den 

 blir z= + o"82.si?iQagt-2ct); fran ob- 

 servationerna bar Burckhardt funnit 

 den b H- 1 ,90. sin(2gt-ict). 

 3:o. Om inegaliteten, som beror af vin- 

 kel-afstandet mellan solens och ma- 

 nens perigeer. — Den blir i"33,sm 

 Qa>—-x') 9 eller foga olik o"8. sin 

 (a— -&>'), sasom Burckhardt af ob~ 

 servationerna erhallit. 



.. 



