4o3 



ttickt en Actinia, soni genom den ovanli- 

 ga local hon valjer lor sitt faste, betje- 

 iiar sig af ett annat djurs locomotion och 

 verksamhet, for att erhAlla sin foda. * — 

 Det finnes, som man vet, vissa sma hafs- 

 kraftor, hvilkas stjert icke eger mlgotskal, 

 och hvilka derfcire bland de tomma sneck- 

 skal som ligga pa hafsboltnen i ofverfldd, 

 utvalja sig nagot ])assandc, i hvilket de 

 inkrypa baklanges och alltid slapa med sig. 

 De kallas derfore Parasitkraftor. Pa des- 

 sa innastlar sig den ifragavarande Actini- 

 an pa det satt, alt den faster sig vid de 

 af Parasitkraftor bebodde sneckor, hvar- 

 vid den sa passar sitt lage , att dess mund 

 kommer under kraftans mage och saledes 

 ej langt fran dennes mund, fran hvilken 

 den bortsnappar nagot af den foda kraftan 

 drager at sig. Genom detta faste ar den 

 tillika fredad saval for all skada af kraf- 

 tans fotter , som af skafning nar denna 

 slapar sitt sneckskal med sig till nagot 

 annat stalle. Det synes ej som Parasit- 

 kraftan- hade nSgon olagenhet af denna 

 besynnerliga ledsagare, ty som Actinian 

 icke ar fastad vid kraftan, utan vid sneck- 

 skalet, synes kraftan i s&dant fall latt 

 kunna flytta sig i ett annat sneckskal. 

 Men markvardigt ma* det forekomma, att 

 denna Actinia aldrig ses valja andra sneck- 

 skal, an dem som bebos af samma art Pa- 

 rasitkraftor, nemligen af Pagurus Bern- 

 hardus, och att densamma aldrig funnits 

 beledsagande andra Pagurusarter som fo- 

 rekomma i Medelhafvet. - — • Denna Acti- 

 nia afviker afven i formen fran de ofriga 



