4io 



ordningar och slagten. Men annu vigti- 

 gare iramtrader dctta, sa* till sagande re- 

 presentativa forhallande i Okens system, 

 der organismens sarskilda delar hetraktas 

 i afseende pa deras utveckling och mot- 

 svarighet till hvarandra , och der saledes 

 analogiea i det hela spelar en hufvud- 

 rol. — Analogien mellan vissa partier, 

 t. ex. mellan armen och benet, handen 

 och foten, fingrar och tar, o. s. v. ar 

 nog pataglig for att ej behofva he visas, 

 men enligt Oken rader, t. ex. afven en 

 dylik analogie mellan hufvudet och andra 

 kroppens delar. Hufvudet ar sa till sagan- 

 de en repitition af dem, — och denne 

 forfattare har langesedan framstallt en sa- 

 dan analogie i sina detaljer. For det nu 

 egentligen ifragavarande a nine ma endast 

 anmar'kas, att, enligt denna jemforelse 

 svara bland hufvudets sarskilda ben ka- 

 karne mot armarne , och saledes tander- 

 na , mot fingrar eller klor , hvilken 

 motsvarighet hos de lagre djuren ar myc- 

 ket synbarare. Att utveckla detaljerna 

 af denna asigt, och af resultaten hemta 

 stod for en naturlig uppstallning af dju- 

 ren i synnerhet af mammalierna, har 

 varit ett af Okens bemodanden vid gransk- 

 ningen af de rikhaltiga osteologiska sam- 

 lingar sora i Paris forvaras. 



I foljd af denna asigt och hans bar 

 gjorda observationer, anser Oken mam- 

 maliernas Tand-system fordeladt i sa man- 

 ga ordningar som det finnes fingrar. Oli- 

 ka djurordningar utmarka sig genom an 

 en, an en annan tands ofvervigt, hvari- 



