6o5 



bet, den rena kalkcn utgor forsta termer* 

 och den orenaste kalk, som kan anvaii- 

 das , den sista termen i serien , sa* min- 

 jskas forst skiUnadeina i resultaten af de 

 qlika slackningssatteii , forsvinna vid en 

 viss term* och okas sedan i motsatt led* 

 llenare kalkarter blifva enl. Vicats ery 

 farenhet, tjenliga till murning i vatten, 

 om de en l&ng tid exponeras for fria lufr 

 ten pa ett for regn skyddadt stalle. Ge- 

 nom forsok med s£dana amnen, som lill- 

 siittas murbruket for att forbattra det, 

 sSsom: lera, skifFer, basalt, stenkolsaska, 

 fa nn Vic at att dessa fordra olika grad 

 af branning for att gifva det basta mur- 

 bruk, och att det tjenligaste forhallandet 

 emellan dessa amnens oeh kalkens qvanti- 

 teter i murbruket varierar efter kaJkens 

 •lika renhet. Dk renare kalkarter nyttja- 

 des, fann ban det mindre skadligt att 

 taga for litet an for my eke t kalk. En 

 tillsatts af .sSdana amnen, som gifva mur- 

 bruket egenskapen att hardna i vatten, 

 befanns vara skadlig for murbruket, om 

 lialken i sig sjelf var i hog grad tjenlig 

 till murning i vatten, men gagnade d& 

 renare kalkarter nyttjades; sa att om man 

 uppstallde alia kalkarter i ordning efter 

 deras tjenlighet till murning i vatten — den 

 basta framst och den samsta sist — - och 

 man sedan under dem stall de tillsatser- 

 na i om vim d ordning af deras verksam- 

 het, skulle de motsvarande termerna an- 

 gifva de basta murhruksblandningarne. 

 Den till murning i vatten tjenligaste kal- 

 ken, skulle da i serien komma att sta 



