150 



tletta iiansecnde icke allenast iiiera reda, sanning 

 ocli Ofvertygelse skall vinnas i art-kannedomen och 

 den nu hoptrasslade synonyinien, iitan vi skola efter 

 langre eller kortare tid komma till visshet derom, 

 att dessa, som det synes tillfalliga furandringar, lik- 

 val tillkomma efter bestamda reglor. Vi hafva nu 

 nujet anmala en afhandling, som beror de antydda 

 furhallanderna, nemligen; "Ueber dimatische und geo- 

 cfraphische Einflilsse auf Farhen und Formen der 

 Schmetterlinge' von Meyer-Duk. Forf. anfor bland 

 annat, att om fOrst det kllmatiska inflytandet be- 

 traktas efter den horlzontella utbredningen, sa fin- 

 ner man att \:o norden gor a) de roda fargerna 

 pa vingarnas ufversida morkare och mattare hos 

 slagtena Satyrus och Argynnis; b) de hvita flac- 

 karne storre hos lAmeiiitis; c) den Ijusgraa eller 

 hvitaktiga, marmoreda undersidan pa bakvingarna 

 brunare och murkare, sasom t. ex. hos grupperna 

 Satyrus, Maera och Maegaera; d) de pa slattlandet 

 och i de sub-alpinska trakterna forekommande ar- 

 terna af Lycaena mindre; e) framvingaine kortare 

 och utkanten ratvlnkligare afhuggen hos Polyotn- 

 matus och nagra Satyrus~?iYtQ\\ tillhorande samma 

 grupp som Davus; att sOdern deremot a) gor alia 

 rodgula eller roda farger klarare, samt den svarta 

 fargen mindre hos Melitaea; b) urbleker Lycaener- 

 nas hvitbla farg sasom t. ex. hos L, Corydon; c) 

 forvandlar den graa undersidan pa de rent bla 

 Lycaenerna i en vacker brungul farg (X. Adonis, 

 Alexis); d) forminskar och forvandlar i gult det 

 metallgrona pa vingarnes undersida (Lycaena); e) 

 ''afvensa den blaaktiga skiftningen pa de bruna ho- 

 nornas ofversida; f) de rodgula -S^T/^^Ms-arterna er- 

 halla pa ofversidan en Ijust guldfargad harighet; 

 g) sodern lemnar storre exemplar af Satyrus och 

 storre costalflackar hos arterna 5. allionea och Eu- 



