151 



doi^ea; h) smarre exemplar af Dorttis; i) gulaktigare, 

 intensivare hvitt hos honorna till Pontia; k) blekare 

 giilt hos Pap, Podalirius, men starkare, mer chrom- 

 gult hos P. Machaon. 2:o Markbarare, men hit- 

 tills knappt anmarkta, aro temperaturens inverk- 

 ningar pa de olika generationerna som forekomma 

 till och med pa samma stallen. Sa hafva t. ex. 

 varfjarilarna af Pontia bred are bakvingar an de som 

 visa sig under sommaren, mer utbredt svart vid 

 basen och mycket murkare bakkropp. Hos de Pofitia- 

 arter, som aro framme om sommaren, ar det hvita 

 pa ofversidan intensivare, pa bakvingarne med gul 

 anstrykning, de svarta teckningarne morkare och 

 bakkroppen ofverpudrad med hvitt. Hos Leucophasia 

 ar om varen flilcken pa vingspetsen gra, hos den 

 andra generationen svart, undersidan pa bakvingarna 

 om varen grongratt chatterade, hos andra eller som- 

 margenerationen urblekta. (Leucophasia Sinapis). Af 

 manga Lycaener (t. ex. Aleccis) blifva individerna 

 under sommaren mindre, framvingarne spetsigare, 

 den bla fargen mattare, den svarta kanten smalare 

 och undersidan gulaktigare. 3:o Alpnaturen visar 

 afven sina verkningar. Den gor a) de pa fjallen 

 forekommande arterna mindre; b) framvingarna mer 

 langstrackta hos Argynnis (Euphrosyne) ; c) under- 

 sidan blekare (hos Selene); d) de rodgula fargerna 

 murkare hos Melit. Artemis och den Ijusgraa under- 

 sidan hos Lycaena Argus och Aego7i brun; e) hojer 

 den ruda fargen hos Vanessa Urticae; f) fordunklar 

 ofversidan hos honorna af slagtet Pontia; h) fcir- 

 lilnar honan af Argynnis Pales en vacker skiftning; 

 i) furminskar ofversidans hvita flackar och utplanar 

 eller gor undersidans teckningar murkare hos He- 

 speria (Cacaliae, Serratulae och Caocus). 4:o Jord- 

 manen inverkar hufvudsakligen endast pa under- 

 sidans farg. Hvita, torra kalkfalt forvandlar det 



