223 



neraligen Psithyrus rupestris i boen hos Bomhus la- 

 pidarius, P. vestalis hos B. terrestris och P, saltuwn 

 hos B, Pratorum. De tva furstnamnda likna i farg- 

 teckning nastan fullkoniligt de Bombus-arter hos 

 hvilka de lefva, och den sistnamnde afviker blott 

 genom fargen pa abdominal-andans harighet. Ro- 

 rande de humle-arter, som forekomma i de nord- 

 liga landskapen och isynnerhet i Lappland med- 

 delas, att dessa tyckas hafva temligen bestamda 

 granser for sin utbredning mot, eller pa fjellen. 

 Nar man soder ifran besoker dessa trakter blifva 

 forst Bomhus Agrorum och Scrimshiranus allmanna, 

 hvilka forut blott sparsamt antraffats. Derefter mo- 

 tes B. cingulatus kring Bottniska viken isynnerhet 

 vid Kalix elf*). De foljande arterna tillhora alia 

 hufvudsakligen egentliga fjellbygder, sardeles Lapp- 

 land, der B. lappo7iicus finnes sa val i dalarna nedom 

 fjellen, som pa fjellsidorna och ofta pa de narmast 

 skogsgransen liggande falten. B. consohrinus lefver 

 mest i backdalar pa fjellsluttningarna inom Bjork- 

 regionen. B. nivalis vid denna regions ofra grans 

 och pa de tillstotande plataerna. B. alpinus pa 

 hogt ofvan tradgransen befintliga slatter samt B, 

 hyperhoreus i snogransens granskap, dock endast 

 bland stora fjellmassor. B. lapponicus ar i Lapp- 

 land den allmannaste och vidstracktast utbredda 

 arten. Anmarkningsvardt ar afven att humlornas 

 arter ej blott i harighet, utan ock i storlek tilltaga, 

 ju htigre upp mot norden, eller pa fjellen, de lefva. 

 Vet. Akad. Ofvers. 1854. p. 199. 



Kriechbaumer, som furetagit sig utreda de 

 i Tyskland fOrekommande Psithyrus-SiViQvu^^ har fun- 

 nit de hittills, hufvudsakligen af fargen hemtade 



•) Namnde art har af Ref. ar 1856 temligen allmSnt blifvit 

 funnen utmed UmeS elf Snda till ForsbSck. 



