224 



skillnaderna sasom mycket varierande, icke lamp- 

 liga, hvarfure han sokt utfinna andra och nier kon- 

 stanta karakterer. Han anser att ehuru latt det 

 ar, att skilja honorna af detta slagte fran Bombi, 

 lika' svart ar det deremot att behorigen afsondra 

 hanarna utan att mundelarna undersukas. Han an- 

 ser att de basta yttre skillnaderna finnas pa bak- 

 tibierna och antennerna. De fOrra aro pa deras 

 yta, liksora hos honorna, alltid convexa, ojemna och 

 hariga, hvaremot de hos humlorna aro platta, slata 

 och glansande; de senare aro alltid tjockare an hos 

 narstaende Bombi, med enkla, valsformiga, eller en- 

 dast svagt bujda, alldrig utvidgade leder. Skillna- 

 den emellan honor och hanar bestar, utom i den 

 inbojda anus, i den ganska karakteristiska, hos de 

 skilda arterna egendomligt bildade spetsen af sista 

 segmentet. Luddets farg, som hittills nastan ute- 

 slutandcj atminstone vid diagnoserna blifvit begag- 

 nad vid arternas atskiljande, har mycket olika varde. 

 Minst foranderlig ar fargen pa bakkroppens yttersta 

 spets, likval hos konen olika. Understundom aro 

 teckningarna pa brostskOldens framkant och scu- 

 tellen konstanta, understundom mer eller mindre 

 varierande. Den storsta olikheten aro de 2 eller 

 3 forsta bakkropps-segmenterna underkastade; dessa, 

 afvensom scutellen, aro nemligen hos bada konen 

 merandels betydligt olika, och hanarna utmarka sig 

 ofta genom talrikare Ijusa har pa dessa delar, hos 

 manga varieteter sa, att den morka grundfargen 

 forsvinner. Hos flera arter (t. ex. P. vestalis, qua- 

 driGolor) finnes, oafsedt de forandringar hvilka fram- 

 bringas genom aldern, en forandring af vissa farger, 

 t. ex. fran gult till hvitt och fran gult till gratt. 

 Olikheten af hufvudets form och stallning hos Psi- 

 thyms aro underordnade sista bakkropps-segmentets 



bild- 



I 



