^64 



Laphria 9 och Asilus ^5 arter. Arb. und Verb. 

 Schles. Gesellsch. 1852. p. 95, 178. 



Syrphici. Bland de m5rkligaste fynd, som i senare tider 



inora Dipterologiens omrade i norden blifvit gjorda, 

 kan Si/rphid-slsigtet Spliecoinyia onekllgen raknas. 

 Wahlberg, som nu fullstandigt beskrifvit sa val 

 delta slagte, som den i Finland och Norge patraf- 

 fade arten Sph. vespiformis, leranar om detta genus 

 flera vigtiga synonymiska upplysningar. Han anfor 

 att detta slagte ar 1829 uppstalldes af Latreille 

 efter en fran Norra Amerika hemford art. Ar 1830 

 beskrefs densamma af Wiedemann och benamndes 

 Chrysotoxum vittatmn och framstalldes likaledes af 

 nyssnamnde Forf. under namn af Psarus ornatus. 

 Ar 1842 aterfurde Maoquart den ifragavarande 

 arten till det af Latreille bildade slagtet och 

 kallade den Sphecomyia vittata, samt afbildade hanen. 

 Sedermera har Gorski 1852 af den Europeiska 

 arten, som blifvit funnen vid Wilna, efter en han- 

 individ uppstallt ett nytt slagte Tyzenhausia, Slagtet 

 Sphecomyia, ehuru fattigt" pa arter, hittills endast 

 Sph. vittata och vespiformis, ar sa mycket utmark- 

 tare genom sina karakterer och fureter kannetecken 

 af flera bland Syrphidernas hufvudgenera. Genom 

 epistomets form paminner det om Ceria, Sericomyza, 

 Volucella, Syrphus, Criorhina, Mallota, Helophilus och 

 Brachyopa; genom en sned harrad fran antennroten 

 till hvardera ogat om Sericomyza; genom pannut- 

 skottet, hvarpa antennerna sitta om Ceria, Psarus 

 och Criorhina, samt genom antennernas bildning om 

 Chrysotoxum, Microdon och Psarus, med hvilket sist- 

 namnde det narmast Ofverensstammer i karaktererna, 

 liksom det till storlek, statur och fargteckning, samt 

 vingarnas nervgang, mest liknar Milesia. Vet. Akad. 

 Ofvers. 1854. p. 151. 



