flugor, barfisar och grashoppor m. fl.), men afven 

 de runda aggen, ' som innesluta ett sammankrympt 

 embryo, gOra harlfran intet undantag. Under sa- 

 dana omstandigheter furklaras det latt, att de tack- 

 apparater och tunnare stallen hvilka underlatta 

 embryots utkrypande, alltid traffas vid aggets framre 

 pol. Den bakre polen tjenar deremot vanligtvis till 

 aggens fastande och ar fur detta andamal ofta 

 platt eller forsedd med stjeik. De klotformiga ag- 

 gen, och sadana som ega en forkortad langdaxel 

 aro liksom andra djurs, af lika bildning, fullkomligt 

 radiart byggda. Efter langd-axeln delas de i tvenne 

 halfter, hvilkas utseende, sculptur och bihang full- 

 komligt ofverensstamma. Annorlunda ar forhallan- 

 det hos de langstrackta, cylindriska aggen, hvilka i 

 motsatts till de forstnamnda formerna benamnas 

 sido-symmetriska (seitlich symmetrische). Hos dessa 

 finnes det en enda langdfara, som delar agget i 

 tvenne halfter, hvilka genom deras sculptur och bi- 

 hang markbart afvika fran hvarandra. Den con- 

 vexa eller kuUrigare ytan kallas aggets buksida, 

 den midt emot belagna, hvilken ofta, sardeles hos 

 Diptera, ar forsedd med veck och bihang, deremot 

 dess ryggsida. Om Forf., vid benamningen af dessa 

 ytor, endast afsett agget, skulle han ombytt nam- 

 nen, men da han foretradesvis fastat afseende vid 

 embryots lage, och aggets convexa sida svarar mot 

 den unga larvens buk, sa har han ansett det vara 

 ratt att sa benamna dessa delar. Hos insekt-aggen 

 finnas vanligen tva omkladnader, den inre eller ag- 

 gulshinnan och den yttre, som kallas chorion. Man 

 har val, enlig Steins uppgifter, satt i fraga till- 

 varon af aggulshinnan och velat inskranka aggets 

 omkladnad ensamt till chorion, men sadant anser 

 Forf. vara oratt. Agguls-hinnan kan ganska tyd- 

 ligt urskiljas, ehuru den vanligen, i anseende till 



