33 



enligt regel icke allenast de fiesta genera aro ut- 

 bredda omkring hela nordpolen, utan dessutom 

 manga enskilda arter, forekommer afven det stor- 

 sta antalet vikarierande djurformer. I den nordli- 

 gaste delen af Amerika, hvarest endast ett jemfO- 

 relsevis ringare antal af de species, som fOrekomma i 

 det nordliga Europa traffas, ar dessa representanters 

 antal likval sturst i forhdllande till de kanda artorna 

 och man ser saledes att de vikarierande djurfor- 

 mernas antal i norden star ungefar i ett omvandt 

 furhallande till de enskilda djurarternas geografiska 

 utbredning. 



Som bekant ar, ligga vissa nattfjarilars pupor ^"P^rs 

 understundom flera ar innan de utvecklas, hvar-],JJ^g]j^ij,„ 

 emot ett sadant forhallande hOgst sallan blifvit an- 

 markt bland dagfjarilarnas. Bellier de la Cha- 

 VIGNERIE omnamner nu, att han erhallit sex ex- 

 emplar af Thais medisicaste utur pupor, som voro 

 tva ar gamla. Alia de salunda sednare klackta in- 

 dividerna, voro till fargen brunare an de, som un- 

 der forsta aret utkornmit. Ann. Ent. III. Ser. IV. 

 p. LXIX. 



CouQUEREL har beskrifvit och afbildat trePaiadoxa 

 markvardiga insekter, hvilka pa On Bourbon lefva ^"''^^^^*^^' 

 i det inre af frukten pa Ficus terragena. Deras 

 form ar, efter de meddelade figurerna, sa besyn- 

 nerlig, att deras systematiska plats ej kan bestam- 

 mas. Djuren aro sma, af endast ^ - 3 millim 

 langd, saknande vingar och Ogon, forsedda med 

 korta mandibler och korta antenner, hvilka sednare 

 endast ega tre till fyra leder. Tva af dessa djur, 

 som COQUEREL benamt Apocrypta paradocca och A, 

 perplewa, aro forsedda i spetsen af den bakat ka- 

 gelformigt utvidgade abdomen med tvenne gallika 

 bihang. Den tredje, Sypocrypta caeca, har en vid 



Prof. Bohemans Arsb. 1855, 1856. ^ 



