270 



K nara till spetsen. Hos dessa trenne arter aro del 



■ tvetine undre, vid basen smaningom triangelformigt 



■ tillspetsade, liksom de ofra, hvilka aro mycket kor- 

 m' tare och bredare. Hos recurva, distincta och parvula 



■ aro de undre af de mellersta analspetsarne smalajfl 

 B vid basen fuga bredare, de ofra afven mycket sma- 

 ■- lare, an hos de tre forstnamnda arterna. Ovanligt 

 m korta i anseende till sammanvaxningen aro de at- 

 B skilda delarne af de mellersta spetsarne hos convev' 



■ gens, Hos longiuscula, punctata och amhigua aro d( 



■ raed hansyn till bredden midt emellan de tre forstf 

 B. och de tre mellersta, men aro langre an hos d( 



■ sednare. Jahrb. Ver. fur Naturk. in Nassau. X^ 

 I p. 137. 



■ ScHENK har uppgjort ett fullstandigt register' 

 K ofver alia de bi-arter, som af honom blifvit beskrifna 



■ i Jahrb. Ver. fiir Naturk. in Nassau haft. 7, 8, 10, 

 I i. c. X. p. 151. 



K Nylander ''Genus familiae Apidarum Heriadi 



B quod synopsi monographica exponit" . Metn. de h 

 B Soc. Imp. de Cherbourg, ar Ref. endast till titeli 

 B bekant. 



B SiCHEL har uppgjort diagnos pa en ny art ai 



B slagtet AnthopJiora, som han benamnt A. PassemiV 

 B Den har blifvit upptackt vid Florens. Ann. Entom. 

 I III. Ser. IV. p. XIX. M 



Tonungs- Honungsbins natural-historia, med synnerligen ■ 



**• fastadt afseende pa biskotseln, har blifvit behandlad 

 i flera skrifter, sasom: 



MenzeL; '' Naturgescliichte der gemeinen Haus- 

 und Honigbiene als grimdlage einer rationellen Bienen- 

 . zucht". Zurich 1855. 8:o (28 sgr.). Innehaller en 

 intressant skildring om honungsbins yttre och inre 

 organisation, deras hushc4llning o. s. v., hvilken ar 

 val fortjent af uppmarksamhet. Rocens. af Hagen 

 i Stett. Ent. Zeit. 



