masiia, hvariiti cavileter, rcir m. m. uppsf^ genoni 

 ingiafning eller invaxning. ''Organerna framtrada sent 

 och stalla sig i krets omkring en centralaxis." — Sa 

 skiija sig dessa storsta afdelningar af djurriket genast 

 Iran hvarandra och embryo af elt verlebreradt djur 

 kan aldiig sagas likna det af ett lagre djur; del ut- 

 marker sig i forsta aniagel genom sin verlebralfara. 

 Men alia verlebral-enmbryoner aro i forsta borjan all- 

 deles lika och de egenheler, som karakterisera classerna, 

 franfitrada nagot sednare. Derefler miirkes elt och 

 annat kanneiecken, hvarpa man skiiHe kunna bedomma 

 till hvilken Oido del lilla djurel borde hanforas, i 

 fall man ej kande det forut o. s, v. De lagsta sy- 

 stematiska olikheterna, nemligen artskilnaderne, aro 

 de som sist framtrada fullt tydliga. Tvanne unga 

 djur af olika art kunna val ej vara absolut lika; ett 

 aniag till olikhet maste finnas hos dem; men denna 

 olikhet blir ofta ej ratt tydlig i yltre formen forr an 

 hos de fullvuxna djuren, och understundom blolt hos 

 de fullt utbildade hanarna, men aldrig hos honorna , 

 som ofta stanna vid en lagre bildningsgrad. Haraf 

 foljer, alt om vi vilja foija naturen, sa maste de sy- 

 stematiska indelningarna och deras karakterer valjas 

 efter den anvisning, som djurens utveckling lemnar. 

 Milne Edwards anser nodvandigt, enligf denna 

 asigt , att med Blaixville m. fl. anlaga 5 verlebral- 

 klasser. Han anser nemligen, med flere nyare zoologer, 

 Batrachierne, for hvilka namnet Amfibier bibehalles, 

 nodvandigt bora sasom egen klass skiljas fran Odlor, 

 Ormar och Skoldpaddor, hvilka tillhopa iitgora klassen 

 Reptilia. Batrachierne (amfibierne) aro, atminstone 

 under forsta delen af sin lefnad, vatlendjur och andas 

 genom galar, liksom fiskarne, med hvilka de forenas 

 genom tydliga ofvergangsformer; hvaremol de aro be- 

 stamdt Atskilde fran Reptilierne, som allenast arc 

 landtdjur eller andas blolt geuom lungor, liksom foglar 

 och daggdjur. 



