3t) 



stam kallas Hal. Dit riiknas Belu<lsehi. Del nil 

 herrskandc folket i Iran, hvarlill Hegenllamiljen ho- 

 rer, ar af Turkisk (Tatarisk) noniaclslam. 



Kurderna, vid V. delen af !ran , anses vara 

 ell persiskt folk; nien de i samma land boende 

 Jaziderne aro ovissa. Afghanerna nppforas af- 

 ven sSsom Perser, med ell sprak, som naia liknar 

 Zend, och en inre forfaltning som mycket liknar den 

 vi genom Zenophon m. fl. larl kanna hos de gamie 

 Mederne. 



Indians Indiens hisloria och folkslag afhandlas dernasl. 



Hinduiska folkslagen tilJhora egentligen blolt Hindo- 

 stan, nnen ej sjelfva halfon, Decan, som bebos af 

 andra folk. Alia Hinduer tala sprak, som harstamma 

 af Sancrit. En sadan dialekt ar del s. k. Prakrit. 

 Afvensa Pali, som ar Biiddhaisternas heliga sprak. 

 Bengali, Hindostani (som ar blandadt med Persiska), 

 Hindi m. fl: sprak vid Sind, Orissa-spraket o. s. v. 

 hora hit. Langst at soder stracker sig Hindu-nalionen 

 i Concan, som deraf bebos. Mahratterne uppforas 

 bland Hindu-nationerna, och torde val hora dit med 

 afseende pa de hogre kasterne; dock torde belydliga 

 frammande elementer finnas deruli och spraket skall 

 myoket narma sig dem pa Decan. Hinduerna ut- 

 marka sig vidare genom sin besynnerliga bildning, 

 grundad hell och hallet pa den for dem egna Brahma- 

 religionen till hvilken sasom en hufvudsak horer Kast- 

 fordelningen, livarpS hela deras samhalls-forfattning 

 hvilar. Till religionen horer, att de ej fa afa kolt. 

 De aro fint bildade, men vackra, med europeiska 

 ansiglsdrag. Forf. anser, ehiiru med allt for mycken 

 ovisshet, den iisigten vara oriktig, att de olika Ka- 

 slerna aro ursprungligen af olika folkslag, [man be- 

 hofver blott hafva sett Hindiier i massa, for att vara 

 viss pA, att de lagsta kasterna aro af samma folk 



