37 



som Bramincrna, men i Decan kan (roiiglvis e(t 

 annal foihallande jiga run), emedan Brahminkasler 

 dil invandral, ocli bosad sig sasom lierrskande bland 

 dervarande nationer. Da man vet all ingen bland- 

 ning af kaslerna ar mojiig, iir del eU hogst mark- 

 vardigl fenonien, alt dessa kaster lefval tillhopa i 

 samma land, men alldeles skilda, sasom olika na- 

 tionei-, sedan aiminstone 3500 ar tillbaka]. Inom 

 Hindunationen, och inom hvarje kast sarskildt, visar 

 det sig burn lilet betydande hudens f'arg ar, da man 

 inom hvarje kast traffar rent svarta, gulaktiga, eller 

 bvita, till cell med blonda individer u(i bergslanderne, 

 sasom Kashmir. I allmanhet hafva de rakt har. 



Hinduernas historia ar svar alt utreda till folje 

 af den naslan tolala bristen pa inhemsk tiderakning 

 och andra historiska urkunder an dikter, skaldestycken 

 och en hogst invecklad, med orimligheter oiVerfylld 

 mythologi. Dock har det temligen lyckats for sed- 

 nare tiders forskningar, att ordna mytherna. Genom 

 den pa flera olvifvelaktiga grunder hvilande identi- 

 fieringen af Grekernes Sa ndacot I us, med Hinduernas 

 Chondragupta har man vunnit en saker stddje- 

 jjunkt for indiska chronologien. Han var Konung i 

 Magadha, Prasiernes i-ike, som iniicuiitur mcllersta 

 Gangeslandet , och var samlidig med Seleucus I i 

 Syrien. Den 3:dje regenten efler honon) var Asoka 

 eller Pijudasi, som herrskade i Palibolhra (nu 

 Patna) och synes hafva varit en slags ofverkonung 

 (ifver storre delen af Indien. Enligt berakning efter 

 Buddhisleinas mera historiska annaler, regerade ban 

 ^r 309 f. C. f. : Han gynnade Buddhaismcn, som im- 

 der bans tid blef vidstrackt utbredd; t. ex. ar 30(i 

 till Ceylon. Buddha, som egentligen hette Sakya 

 dog 543 ar f. C. f. ; Han var son af on kung i iVIa- 

 gadha och gaf uppjjof at en lara , som eucniligen ar 

 en renad Hinduism. Den ar den rena^le af alia bed- 



