44 



4:cle arhundradef. Hos Mongolerne infoides skril- 

 konslen , Iran de nyssnamnde, af Gengiskan. V^idare 

 chinesiska och miihaniedanska samt gamla europeiska 

 underrallelser. 



Tunguserne dela sig i nagra underordnade 

 grenar med nagon olikhef i spraken: l:o Man dsch uer, 

 N.O. fran China, livars nuvarande Kejsarhus ar af 

 delta folk. 2:o egenlliga Tunguser i Dauurien, S.O. 

 om Bajkal, till Irkulzkj 3:o nordliga och ostliga Tun- 

 guser vid Jakutzk, Ochotzk &c. 4:o de vestliga, 

 t. ex. Tschapogi re r ne och de som bo vid Jenesei 

 och Mangaseisk. 



Mongolerne aro ett foga lalrikl folk, soni 

 forst blef bekant genonn Gengiskan, och som endast 

 derigenom hafva vunnit sin ryktbarhet, all donne, 

 Talarernes slore nationalhjelte, var en af deras furstar, 

 som med utomordentlig lapperhet kufvade alia de 

 ofrige, och sedan en stor del af gamla continenten. 

 Hans folk blef, ehuru lilet, del herskande, men hans 

 armee ufgjordes till den vida slorsta delen af Tur- 

 kiska nationer. som han underlade sig. Man kan fore- 

 slalla sig ait dessa talrika, lappra och starka natio- 

 ner sednn foljde anforaren, mera ledde af den beundran 

 och enthusiasm, som del ofverlagsna snillet och den 

 personliga tapperhelen ingifver, anaftvang. Numera 

 finnas Mongoler qvar norr om China i foljande slam- 

 mar: Kalka och Scha rra-Mongolerne; de forra, 

 norr om 6knen,voro Gengiskans folk; Burlaterne, 

 som aro ett narslagladl folk, i Gouvernem. Irkulzk, 

 kring Bajkal; Songarerne vester om Altai till 

 Balkash, samt spridde stammar. En hop Mongoler 

 bo i Tibets norra del eller del sa kallade Tangul. 

 Kalmukerne, som kalla sig sjelfva Olel [andra 

 skrifva Olot], bo vid Don, Volga och Jaik, dil de 

 konuiio pa 160 » lalel, lillhopa med en del Songarer, 

 fran Moniroliet. "Do harslamma Iran Monsoler vid 



