53 



Chinesiska och Indochinesiska folken, 6:0 

 eller invanarne i China, Tibet och ostra indiska halfon, et cet. 

 sammanfattas har sSsom en slor hufvudafdelning af 

 rnenniskoslaglel. De visa mycken likhet med de Ta- 

 tariska folken i kropps- och ansigtes form, farg m. m. 

 och hafva sardeles hiifvudel bildadt sasom dessariipp^t 

 bredt, med plaltad hjessa, ulstaende kindben, spetsig, 

 smal haka och rhombiskt, platt ansigte med smala, 

 sneda ogon; mot inre ogonvran hanger ofre ogon- 

 locket ned dfver del undrej svart , groft , l^ngt har, 

 smS fotler m. m. 5 men de skilja sig fran alia andra 

 folk genom sina monosyllabiska sprak. Hvarje grund- 

 ord ar nemligen enstafvigt och obojiigt, och de fler- 

 stafviga ord, som nodvandigt forekomma, aro samman- 

 sattningar af de enstafviga, p3 del satt, att hvarje 

 stafvelse bibehaller sin egen betydelse och ar att be- 

 trakta sasom ett sarskilt ord *). Liksom i de mon- 

 goliska spraken aro verber och substantiver icke 

 skilde i formen, utan allenast till stalle och verkan 

 i meningen. Den bojning af orden, som ar nodvan- 

 dig for begreppens uttryckande, sker genom partik- 

 lar eller sammansattningar. T. ex. begreppet : Vi, 

 uttryckes med 2:ne ord, som betyda: jag mangao. s. v. 

 Den falligdom pa nttryck, som blir en foljd afdetta 

 satt att bilda orden, har blifvit afhjelpt genom en 

 myckenhet olika accenter och intoneringar, sa alt 

 samma ord, uttaladl pa olika salt, kan fa flera be- 

 tydelser, hvilka sins emellan icke aga ringaste lik- 

 het eller samband ; t. ex. pa chinesiska betyder ma, 

 hund , men ma, komma. Delta salt all bilda orden 

 har foranledl den egenheten i dessa nationers skrif- 

 konst, all hvarje ord uttryckes med ett sarskilt tecken, 

 och att dessa tecken alldeles ej likna hvarandra efter 



*) Dylika ord kunna finnas i alia sprak t. ex. hast-sko, 

 brdd-knif, vagn-hus-tak. 



