146 



komma, och om sonmiaren visar landet , eller sardeles 

 kuslerna och hafvet, en naslan otrolig rikedom pa 

 fogel. Anmarkningsvard ar den "nordliga tendensen" 

 hos foglarne i Gronland, i det de bade till arter 

 och individer aro vida laliikare i den norra, odsliga 

 delen af landet, ofvan for polkrelsen, an i den syd- 

 liga, som om sommarn har en temligen rik vegeta- 

 tion. Blott fa arter aro egna for sodia delen, under 

 det ganska manga, som ymnigt forekomma i norr, 

 aJldeles icke finnas der. 



Antalet af accidentelll forekommande foglar, 33 

 arter, synes nog stort; nemligen i forhallande till 

 det ganska ringa antalet af standigt forekommande 

 arter (54); men det ar ungefar iika^s med samma 

 antal i Skandinavien samt flera battre undersokta 

 lander, och det skall, liksom i dessa, smaningom 

 okas, i den man man hinner erfara och anteckna, 

 att exemplar af varmare climaters foglar forvillat 

 sig dit. 



Ofver de sarskilta arterna lemnas goda under- 

 rattelser. Blott en ny art beskrifves, nemligen Larns 

 brachytarsus (se langre fram). Corviis corax sages 

 hafva spetsigare stjert och langre nabb, an den i 

 Danmark, och uppfores sasom en varietet: littoralis. 

 Ref. kan tillagga alt densamma finnes i alia hognor- 

 diska lander — men formskillnaden ar ej constant. 

 Lagopus reinhardi anses ski Id fran L. islandorum 

 Faber; den har aldrig ren sommardragt emedan som- 

 marn ar for kort; den simmar bra. Det ar forva- 

 nande att utom Emb. nivalis finna en sangfogel, Frin- 

 gilla (Linota) hornemanni [Fr. borealis Tem. nee Vieill; 

 canescens Gould], som tillhorer detta nordliga climat 

 och der qvarstannar om vinlern. 



