164 



af October 1844. Delta ar, markvardigl nog, samma 

 tid, under hvllken de ofverallt vaiit allmannast sodde: 

 i Finland, hela mellersia Sverige, Belgien och sodra 

 Tysktand; ofverallt hafva de forekommit till slorsta 

 -antaJet i borjan af October och sedan aflagit. Man 

 synes haraf endast kunna draga den slutsatsen att 

 denna art, som finnes ofver storre delen af Sverige, 

 och i mellersta Europas skogslrakter, ehuru ofverallt, 

 Tinder vanliga f6rha^landen, sallsynt, under 5r 1844, 

 <)fverallt pS etl alldeles ovanligt satt forokat sig, 

 4i(an tvifvel till folje af nagon egenhet utidetla,hos 

 OSS ovanligt regniga arets vaderiek, vegetation eller 

 dylikt; men att det stora antalet mindre blifvit be- 

 markt, tills de for dem tjenliga fodoamnena mot ho- 

 sten voro fortarda i skogarna, da de borjat flyga 

 familjevis, vidstracktare omkring, for att soka foda , 

 livarvid slutligen en del tvingats till en langre bort- 

 flyltning, som annars ej tillhorer denna fogels natur. 

 Men man ma ej forestalla sig att denna flyttning skett 

 reguliert. Delta visas bast deraf, att ofverallt sagos 

 45pridda exemplar annu under vinlern i November, 

 December och Januari. Anlalet forminskades sakert 

 mindre genom utflyttning ur landet, an genom svalt 

 jQcb sjukdom, samt individernas dodande af menniskor 

 och andra rol'djur. Det bor ej glommas, att niislan 

 -alia de mangfaldiga exemplar, jag under hosten 1843 

 ^ag, voro arsungar, hvilka, sasom bekant ar, till 

 fargen fullkomligt likna de aldre. Emedan denna art 

 ■ej har en beslamd instinkt att tlylta, och saledes 

 saknar den ledning, som de egentliga flyttfoglarna 

 foija, skulle jag halla for sannolikt, att en och an- 

 nan flock utflyltat mot norr eller andra vaderstreck, 

 lika val som emot soder, ehuru detta ar svarare att 

 fa veta; det kan likval haranforas, att jag, foljande 

 aret , 1845, om hosten, sag temligen manga exemplar 

 af denna art fran Jemtland, hvarifran den annars ej 



