•176 



ofverskAdlii»t for nybegynnare. Isis 1844 p 810 (ur 

 CalciiKa Journ. 1, 307). 



De stora Falkarna (V. gyrfaico, lanarius ^c.) 

 hafva blifvit narmare undersokta af Schlcgel; forst 

 i Abh. aus dem Geb. &c. 11; derefter i bans Eur. Vo- 

 gel. Pa sednare slallet rattas de, pS forra stallel 

 och i SiisEMiHLS Vogel Eur. gjorda, origtiga bestam- 

 ningarna; de Afrikanska, niirslagtade arterna, omfalas 

 i noterna och synonymi lemnas, men det ar skada 

 att inga beskrifningar eller bestarnda karakterer blif- 

 vit m^ddelade hvarigenom alia dessa arter kunna 

 igenkannas af dem, som ej bar tillfalle att se dem 

 alia. Dessa kannetecken vill Forf. lemna uli elt ar- 

 bete ofver Falkjagten, som ban utgifver jemte Verster. 

 Enligt Schlegels uppgifter finnas foljande Falk-arter: 

 a) Storre, med kortare (ar, langre stjert. 



1. F, candicans: fr. Gronland och Var. islandi- 

 cus, U'i\n Island; skall vara den basla af alia Falkar 

 till jagl; ar laraktig och mindre vild. Falkonererna 

 skilja ej mellan dessa tva, men igenkanna dem val 

 fran foljande och kalla dem tillhopa: Islander. (PI. 

 enl. 446). 



2 F. gyrfaico: Falconerennes Gierfaike; fr. Norrige; 

 vild och olaraktig. Skillnaden fran foregaende sages 

 vara rait uppgifven af Keyserl. et Blasius. (PI. enl. 462). 



3. F. sacer. (Sacre F'alconar.) = F. lanarius Naum. 

 Temm. Val beskrifven af Belon under namnet Sacre. 

 Fran Ural, Tatariet, Arabien. 



4 F. lanyplerus Mus. Berol. fr. Nubien (F. bi- 

 arnjicus Riipp. non Tem.). Figur lofvas uti Schlegels 

 Abh., der beskrifningen redan fumes (fasc. 2); hogst 

 lik foreg. men nagot mindre, med hogre, ojamnare 

 larser, som afven hos ungen arc rent gula. 



5 F. cervicalis Mus Berol.; F. biarmicus Tem. 

 Col. 348, hvilket namn Forf. dock forkastar, sasom 

 orimligt, da arten ar fran sodra Afrika. 6 F. 



