af <1elta organ, men Erichson luuivisar pa Rosen- 

 THAI.S aid re heskrifning aF detsamma sasoiii luktor- 

 gan, ocli aiunarkei" med skal, att kiselsand, utifrau 

 inkonimen, ej ar detsamma som otolither. Det i 

 basalledet at' de stora atitenncrna beliigna organet 

 vlll d ere mot F. a use soni luktorgan. Phil. Trans. 

 1844, 3(15. A. N. H, XII, 229. W. A., X, 336. 

 Fr. n. N. XXVIII, 183. 



Carpenter har microscopiskt undersokt skalet 

 Iios krabban och hummern, och funnit det sam- 

 mansatt af tre lager, innerst ett tjockt kalkstratuni , 

 ihed knolig yta , derpa ett lager ai" pigmentcellcr, 

 och ytterst en structurlos hornig epidermis. P'g- 

 nientcellerna fylla mellanrummen mellan knolarna 

 pa kalklagret, men betaeka dem icke, hvarlore des- 

 sas Ijusare toppar skina genom epidermis. Kalk- 

 lagret liknar elfenben till strukturen, ar genomskin- 

 ligt och genomdragea at' otaliga fina vagiga ror, som 

 fran inre ytan stracka sig upp till den yttre. A. N. 

 H. XII, 386. 



Lucas bar anmarkt monstrosa chelae, genom 

 ■en ofvertalig klo pa ettdera fingret, hos Lupa, Car- 

 cinus, Homarus, Astacus. Ann. soc, ent., ser. 2. II, 

 41. Guer. Rev. 1843, 318. 



DuJARDiN beskrifver den nyklackta ungen af Utveck- 

 Porcellana longicornis, som ar en Zoea, med en '"*'' 

 lang tagg uppat och bakat pa hvarje sida af cepha- 

 lothorax. Under denna kroppsdel afgar framtill en 

 lang rodaktig, spetsig appendix af 23 — 26 leder, 

 hvardera med ett kort borst pa hvarje sida. Den 

 iir loilangningen af ett inre ror, som Philippi tog 

 for larnien hos Pap'uras, som Rathke hos samma 

 slagte kallar snabeln, och som ar aftecknad pa alia 

 aldre figurer af Zoea. Den racker bar iinda till 

 midten af stjerten och ar till funktionen proble- 

 matisk, Midt pa undra ytan af cephalothorax ses: 



