20 



Under hufvudets framre del har man hos Pa- 

 radoxides Bohemicus (Olenus Tessini Dlm.) samt hos 

 Asaphus och lllaeniis funnit en framskjutande del, 

 motsvarande den ansvallning framfor munnen man 

 hos Phyllopoderna kallar clypeiis eller hypostoma. 

 Den beskrefs forst af Wahlenberg, men som huf- 

 vud af en egen art, Ent. Bucephalus, sednare af 

 Stokes, Eichwald, Pander, men oriktigt sasom 

 labrum eller mundelar, sist med riktig tydning 

 af Sars. 



Bakom hufvudet foljer ett antal sinsemellan 

 llkartade ringar, med derifran i omedelbar fortsiitt- 

 ning, utan suturer utgaende sidoflikar. Ringarne 

 (segmenta Dlm. annuli Zenk.) af hvilka blott rygg- 

 styckena (terga) atersta (Emmr.) aro oftast hvalfda, 

 halfcylindriska, och genom en depression pa tvaren 

 sadelformigt delade i tva valkai*, af hvilka den fram- 

 re, mindre, vid kroppens strackta stallning gommer 

 sig under foregaende ring. Denna depression fort- 

 satter sig vanligen pa sidofliken, der den mot mid- 

 ten forsvinner. Sidoflikarne, pleurae Di.M , pinnae Zenk., 

 pleuripedes PoRTL., besta af tva hornlameller, en 

 ofre, an slat, an granulerad, och en undre med 

 parallela kroklinier, och emellan dessa ligger ett 

 tunnt lager af forstenad kroppsubsians. Hvarje si- 

 doflik kan, i de aldra fiesta fall, indelas i tva de- 

 lar, den inre, narmast ringen belagna, nastan vSg- 

 rata, och den yltre nedat bojda. Den punkt som 

 skiljer dessa kallar Pander kna. Hvarje inre del 

 maste, enligt BuRMEiSTER, hafva varit i oraedelbart 

 sammanhang med sina narmaste, sa att hela denna 

 del af kroppen deltog i skyddet af eller tjente till 

 faste at den derunder belagna muskulaturen for 

 kroppens bojning och fotternas rorelser. Ty pa alia 

 oskadda exemplar, afven de sammanrullade, finner 

 man dessa delar ej skjutna ofver hvarandra, utan 



