18() 



fjadrar, som l)lo(t i inski'uningen am small svarl- 

 kantadej bakryggens fjadrar i spelsen gra. 



DA dessa olikheler, som redan namnas af Pal- 

 las, aro tydliga och constanta [hvilket Ref. har till- 

 falle att bekrafta] och dessulom alfoljas af flera 

 andra olikheter, tyckas dessa arler vara val skilda. 



All Ph. colchicus finnes vild vid Erzeriim niim- 

 nes i Z. Pr. 1843, p. 51. 



N^gra nordindiska arter [manne nya?] beskrifvas 

 af Mc Clellandj Isis 1843, p. 823 (ur Calcutia 

 Joiirn. I, 144): 

 Phas. lineatus tyckes vara en hona. 



— pavoninus, bor kallas Polyplectron hardwicki. 



— fasciatus (beskrifves). 

 Pavo muticus m. fl: 



C. G. Heming beskrifver de muskier, vsom rora 

 Pafogelns sfjert och tackfjadrarj Fr. N. Not. 698 j — 

 Ann. N. Hist. 1844. 

 Perdicina. Brandt framstaller de 3 liiinda formerna af si. 



Megaloperdix fran Asiens tre stora bergshcijder: 

 Himalaya, Altai och Caucasus, och anser dem val at- 

 skilde salunda: 

 P. altaica Gebl. (caucasica Ewersm.) collo immacu- 



lato etc., rectr. 24, cinerege, apice nigrse, tenue 



rufescenti-raarginatse. 

 P. nigelli (Himalaya) plumulis colli lunula duplici 



ferruginea notatisj rectrices 22, apice late rufis, 



fascia ante ap. nigra etc. 

 P. caucasica Pall, collo priorisj rectrices 18, extus e 



medio nigricantes, apice ferruginese etc. (Ghourtka 



alpina Motschoulsky, Bull, de Moscau 1839. Te- 



trao caspius Gm.). 



Dessa foglar utgora, oaktadt sin storiek, en egen 

 afdelning af si. Perdix och sta alldeles ej mellan 

 Tetrao och Gallus sasom Gray forestallt sig. — Der- 

 emot niirma de sig till Lophophorus. G. R. Grav 



