103 



strommar och setlimenter, samt genom ofverbefolk- 

 ning med vissa arter, hvilkas doda exuviae slutligen 

 gora bottnen obeboelig, tills ett nytt liflost sedi- 

 ment gjort den egnad for nya invanare. Ett sa- 

 dant forhallande skulle forklara tillkomsten af pc- 

 trifikailosa lager, som afvexla med fossil forande. — 

 Hvarje art bar tre maxima af utveckling: i djup, 

 geografisk utbredning och tid. 1 djup finna vi den 

 forst framstalla sig i nagra fa individer, hvilka blif- 

 va mer och mer talrika till dess vi uppna en viss 

 punkt, bortoni hvilken de ater smaningom aftaga 

 i antal, for att slutligen belt och ballet forsvinna. 

 Men innan arten annu natt sitt minimum borjar 

 ganska ofta en annan narslagtad art af samma slag- 

 te, och nar slaglet innehaller vissa grupper af for- 

 mer eller subgenera, fortgar hvarje af dessa genom 

 sadana, aflosande, representativa arter, som ganska 

 ofta aro parallela. Sadana representaliva arter i 

 gegelska sjon aro: 



Ligula Boysii — profundissima. 



Nucula margaritacea — Polii. 



emarginata — striata. 



Cardium papillosum — minimum. 



Cardita calyculata — trapezia — squamosa. 



Area barbata — scabra — lactea — imbricata. 



Trochus crenulatus — exis^uus. 

 zizyphinus — millegranus. 



Nassa variabilis — prismatica — intermedia. 



Lima subauriculata — cuneata — elongata. 



Rissoa granulata — cimicoides — reticulata, 

 hvarvid ordningen inom raden utmarker zonernas foljd 

 fran ytan nedat. — Pa samma satt hafva slagtena sina 

 vissa zoner der de aro mest utvecklade, t. ex. Cardium 

 i 4:de zonen, Pecten i 6:te, Bulla i 3:dje och 4:de, 

 Rissoa i l:sta och 2:dra , Trochus i 3:dje , Pleuroto- 

 ma i 5:te, Nassa i 2:dra. — Detta samma forhal- 



