86 



ned^t kusten af Maine. De ofriga nya arterna aro 

 af slagten, som i allnianhet tillhora norclen. Deri- 

 bland Nucula rostrata, Cingula seinicostata, arena- 

 ria Mont. 



D'Orbigny meddelar i Comples rendus 1844 

 II, 1706, foljande anmarkningar ofver kust-MoUu- 

 skernas geografiska utbredning, serdeles med afse- 

 ende pa deras forhallande vid Syd-America. Af 

 362 arter tillhora 156 atlantiska oceanen, 205 stilla 

 hafvet, medan blott en enda art ar gemensam. Pk 

 atlantiska sidan forete Malouinerna en egendomlig 

 fauna, de tempererade trakternas fauna ar rikare 

 an de varmas, och hvardera af dessa regioner eger 

 4 till 6 ganger flera egna arter an gemensam ma. 

 Sa forhalla sig afven de tempererade och de var- 

 ma regionerna iph. stilla hafvets sida, men strom- 

 marna hafva der en starkare inverkan pa arternas 

 fordelning och faunornas atskiljande. Tre yttre vil- 

 kor bestamma dessa forhallanden, hafsstrommarna, 

 temperaturen och kustens beskafFenhet. Strommar- 

 na strafva att utbreda, hvar de framga, de arter 

 som utharda olika temperaturer. I atlantiska oce- 

 anen aro 12 arter utbredda genom 19"^ lat., i stilla 

 hafvet 15 genom 22®, och upphora vid stromniar- 

 nas norra granser vid Brasilien och Callao, och ar- 

 ter fran kalla regionen aro i atlantiska oceanen for- 

 da till tropiken, men i stilla oceanen anda till 11" 

 mera nordligt. Sadan ar strommarnas verkan nar 

 de ga nagorlunda i en riktning frnmat. Men nar 

 de aflagsna sig fran continenten sasom vid Maloui- 

 nerna, nar de dublera en mot polen langt fram- 

 skjutande udde, nar de hastigt boja sig fran en 

 kust i varma trakter, sasom vid Payta, da isolera 

 de faunorna. — Temperaturen inskranker vissa ar- 

 ter inom vissa trakter, men dess verkan modifieras 

 af Strom marna. Der dessa upphora far tempera- 



