. - . 185 



halla sig fast eller krypa pa hottnen. Deiina olik- 

 het skulle vara sa genonigripancle, att vissa arler 

 af Apioorinns, Cyathocrinus liora till de forra, vissa 

 till de sediiare. Det hela synes beio pa en besyn- 

 nerlig uppfattning af bvggnadeti af stjelkcns aldsta 

 ledcM-. A. jN H. XIT, 472. 



VoLLBORTH fann vid Paulowsk en fullsrandig, Sphaero. 

 Icdad stjelk af EcbinosphaM'iles angulosa Panu. , som gj"y^"y^^ 

 ar samnia slagte som E. granaturn ScHi.OTHElM, Isis 

 1826, 311 t. 1 f. 1, ocb Ecbino-Eiicrinites H. v. 

 Meyer, Letb. geognost. t. 4 f . 1 , bvilket sediiare 

 slagtnamn V. anser bora antagas.- Kalken ar oval , 

 oFvan nagot spetsad, alltid nier eller miudre bor- 

 iiig. Platarnas suturer aro svara att finna, oin ej 

 efter foljande lag. Mellan bvarje tre framspringande 

 born af kalken inneshitas trianglar, som ater inne- 

 halla mindre treborningar. Man uppsoker den min- 

 sta af dessa inskrifna treborningar ocb drar fran 

 dess niedelpunkt lodriita lineer till dess tre sidor. 

 Da f^r man riitornas naturliga begransning, ty dessa 

 minsta treborningar bilda de punkter, der tre rutor 

 sammanstota. (Sam ma lag finner man bekraftad bos 

 Cyatbocrinus geometnciis Goldf. t. 58, f. 5, Marsu- 

 pites ornatus Schloth. Nacbtr. t. 29, f. 1, a, Bronn 

 Letbaea t. 29 f. 13, ocb bos Cyatbocrinus rugosus 

 MuRCH. Sil. Syst. t. 18 f. 1). Alia born pa kalken 

 motsvara saledes medelpunkterna af de sarskilta, tnest 

 sexsidiga rutorna, som derfore synas mera uppbojda 

 i midten an bos andra slagten. Fran dessa medel- 

 pimkter lUga nu rafflorna, som genom tvarstreck 

 fa ett gallradt utsseende, mot randen af rutan, for 

 att forena sig med rafflorna pa nargransande ru- 

 tor, bvarigenom de naturliga granserna gommas. 

 V. BucHS mening, att rafflorna aro tentakelgangar, 

 sadana som Pander pavisat bos Spbaeronites auran- 

 tium, motsages af V , emedan rafflorna icke inne- 



