i3 



mSngen gSng ar beromvardare for den handling 

 ingeu kiinner, an for den som vinner bifall. 



Detta otacksamma anvandande af menni- 

 sko-formSgan, oni jag sa far uttrjcka mig, till 

 ett negativt arbete, det bchdfver Vetenskaps- 

 mannen icke kanna, ocli liar deruti ett lyck* 

 ligt foretrade. 



Den liirde bar val afven sina strider, men 

 de aro oppna: inga forsatliga anfall kunna mot 

 honom riktas , de omsesidiga vapnen aro alltid 

 af samma natur ; och pa vetenskapernes fait kau 

 icke listen, utan sanningen allena upphemta se- 

 ger: stridsdomrarne kunna der hvarken botas 

 eller jafvas. 



En narmare bekantskap med de forenamn^ 

 de utmarkte personernes lefnads-handelser , och 

 de rum deras minnen intaga i Faderneslandets 

 hafder, eller i bela den upplysta verldens, lem- 

 na omvexlande exempel p^ alltid samma for- 

 hAlIanden. 



Vetenskapsmannens bana ar vanligen lugn 

 och ofta obemarkt, tills stralarne af det Ijus ban 

 sprider, pa en gSng kalla till sig alias blickar* 

 Lange en franiling utom sitt arbetsrum, blir 

 ban med ens bemmastadd ofver bela verlden, 

 och en valkommen gast, bvars narmare bekant- 

 skap gerna sokes. Hum manga lyckliga be vis, 

 bemtade ur den forflutna tiden och ur v§r egen, 

 skulle jag ej dera kunna framlagga. 



Oforenlig med den Lardes lugn, ar^^der- 

 emot den utmarkta verksamheten i Statens bog* 

 re kail. Vaksamhet, for att afboja strider, el- 

 ler strider, for att segra, forbjuda det. Och ef-» 

 ter en ISng foljd af val utforda varf> ar nSgon 

 §&ng ett enda felsteg af Statsmannen nog, for 



