i4 - 



att tillintetgora allt dot forflutna: nog, ftJr att 

 vid liaiis minne fiista blott den hundelse, som 

 forriiigade del. Om hans Lana ar lysancie, s^ 

 fortiires ock ofta , under loppet , det amne , $om 

 gaf delta sken, och litet deraf brinner for en 

 annan tid. Med fa undantag- fume vi yttre om- 

 standigheters medverkan nodviindig att bereda 

 tillfallet for ft^dana bedrifter och handlingar, 

 hvarigenom hans ryktbarhet tillhor verlden; och 

 da ofta nog, ntan att detta minne tilHka erin- 

 rar om samtidens lycka. 



Men hvarfore skall jag uppehalla Er, M. H. 

 med utvecklande af reflectioner, som aga in- 

 genting nytt, och dem alia tiders erfarenhet 

 besannar ? 



M'k det blott vara mig tilMtit, att med til- 

 lampning af dessa reflectioner, for narvarande 

 stand afVen tillagga annu den skillnaden, att 

 da den egentlige Vetenskapsmannen mera ome- 

 delbart verkar till utvidgande af Edra omraden 

 och af Edra forh^llanden till den ofriga odlade 

 verlden, s& m&ste Embetsmannen Stnoja sig att 

 frambara sina mera enskilta och tillfalliga hi- 

 drag till Eder tjenst. Den som nu bar den aran 

 att af Eder horas, bar icke bordt glomma att 

 gora denna erinran. 



Liirorik och belonande ar for ofrigt den 

 mcida som anvandes, att taga kannedom om 

 Academiens forflutna verksamliet; emedan der- 

 af utvecklas och adagalagges, burn de stora 

 framstegen i vetenskaperna, frSn den tid hon 

 stiftades, och den allmanna verkan deraf pa 

 Stats-inrattningarne och upplysningen, afven 

 foranledt forandringar uti foremSlen och uti ar- 

 betets riktning: Huru en ny upptackt rattat 



