49 



saledes intet annat an fljttar (let superoxi- 

 derande syret frSn jorden till vattnet. Man 

 utlailer barytjorden ur vatskan med svhL'-' 

 velsjra, ocli far derpk sallsyra och vate- 

 superoxjd qvar i vattnet. D^ mer baryt- 

 superoxid tillsatles, f^s en nj portion vate- 

 siiperoxid, och den upplosta barytjorden 

 ^fskiljes &ter med svafvelsyra, hvarmed man 

 fortfar till man fatt en betydlig qvantitet 

 af vate-superoxiden upplost i vattnet; man 

 tillsatter sedan, for att borttaga den salt- 

 syrade baryt-jorden, svafvelsyrad silfver- 

 oxid, till dess att hvarken saitsyra eller ba- 

 ryt-jord mera finnas i vatskan. DS Sterstar 

 endast en losning af vate-superoxid i vat- 

 ten, hvilken losning man afdunstar 1 lufl- 

 tomt rum ofver svafvelsyra. I vattenfritt 

 tillstAnd bildar den en syrupstjock, farglos 

 vatska af 1.453 e. vigt, af en egen acklig 

 smak och lukt, lik den af det blekvatten, 

 som fas dk en kit af kali mattas med syr- 

 satt saltsyregaz. Pa Imden frambringar den 

 om nSgra ogonblick en emaljhvit flack, som 

 -dock om nagra timmar forsvinner. Den ble- 

 ker och forstor vextfargor, och i allmanhet 

 ar dess verkan sa haftig, att den ej val kan 

 iakttagas om den forut ej utspades med vat- 

 ten. Upphettad afger den, innan vattnet 

 annu kommer i kokning, sitt ofverflodiga 

 syre, som i gazform bortgar och utgor 85o 

 ganger volumen af det vatten som den lem- 

 nar. Denna kropp framstaller ett hogst ovan- 

 tadt phenomen, som for det niirvarande 

 trotsar alia vSra forklaringar : om den kom- 

 mer i beroring med nSgon af de sa kalladc 



4 • 



