9Bil 



Shdrade till Acide liydrocyamque. Han vi* 

 sade dervid att hvad vi foiut ansett for 

 bMsyrad qvicksilfver-oxid, ar en forening af 

 metalliskt qvicksilfver med cyanogene, en 

 qvicksilfvercyantirci Man har sedan under- 

 Sokt de sa kallade jernhaltiga hlasyrade sal- 

 terne (Blodlutssalterna). Porret, Tkomson, 

 RoBiQUET, DoBEREiNER liafva dcrofver utgif- 

 vit afliandlijigar. Alia hafva af sina ana-» 

 lyser fatt skiljaktiga resuUat, alia liafva om 

 naturen af deras saminansiittning hyst afvi- 

 kande meningar, hvaiibland likval de fleste 

 hallit sig vid den formodanj att det jern 

 dessa Salter innehalla , utgor en vasentlig be- 

 stSnsdel af syran, hvilken de kalla jernhal- 

 tig blasyra och i de jernhaltiga blodlutssal- 

 terna anse vara forenad ined en oxiderad 

 basisi En i sednare halften af K. V. Acad, 

 Handlingar for 1819 inford afhandling, bar 

 haft till iindamal att Sdagalagga att i de af 

 dessa Salter som inneh&lla eldfasta alkalier 

 och alkaliska jordarter m. m. fl. baser, fin*- 

 nes hvarken blasyra eller oxiderade baser. 

 Titan att de aro sammansatte af jern-cyanu- 

 re med cyanyren af alkalits eller jordartens 

 nietalliska radical, i ett sadant forhallande 

 att en atom jern-*cyanure ar forenad med 

 USl atomer af den andra metallens cyanure 

 och att, om metallerna oxideras pa bekost- 

 nad af vatten, sa losgores just den portion 

 Vcite som fordras for att bilda blAsyra och 

 jernoxidulens sjre blifver halften af den an- 

 dra basens* Desse utgora saledes dubbla 

 cyantirer. De hafva all yttre likhet med 

 Salter, bildade af oxiderade baser och syre- 

 haltiga syror, arc likasom de losliga i vat- 



