7^ 



5t8l. Far\day, en Engclsk Chemist, liar, i 



fdrad- sallskap med den bekante Cljirurgiske In- 

 *"^' strumeiitmataren Stodart '), gjort Atskil- 

 liga latt iiiteressanta forsok ol'ver stalets 

 natur, hvilk^s resultat synes kunna fa en 

 ganska stor anyaiidbarhet, Faraday aiialj- 

 ser^de det Iiidiska stdi, som i liaiidel fore- 

 Jtommer under n^ran af Wootz, och kiinde 

 deri icke iipptacka aiidra franimaiide be-, 

 st^ndsdelar iin litet siiicium och aluminium , 

 d. a. de metalliska radicalerna af kiseljord 

 och lerjpid. Det Engelska stalet inneholl 

 intet spar deraf. Indiskt stal utmarker sig 

 derigenom, alt det, afyen after omsmiilt^ 

 ning, ger ett arbete som, efter behandiJng 

 med svafvelsyra , ar damasceradt, sa att na^ 

 tuTen af dess darpascering ej ar af lika na-s 

 tur med det damascenerst&l som i Europei* 

 ska verkstader gores af hopvalldt stal och 

 jprn. Faraday osh Stodart lyckades i att 

 eftergora wootz p& foljande ^fitt: De sam- 

 mansmalte sma jernbitar med inblandning 

 af kolpulver, hvari^f erbolls ett kristalliniskt 

 tackjern, som kunde stotas till pulver i en 

 jernmortel, och som, efter d^n ?nalys dq 

 gjorde derpa, boll 5.64 p, c, kol, Dess pul-s 

 ver blandades rped ren lerjord och upphet?. 

 tades yid den storsta hetta man formadde 

 gifva, hvarvid man erhoH en hvit och skor 

 metallklump , som upplost i syror gaf 6,4. 

 p. c. lerjord. Af denna metallblandning togs 

 4 ^* 0^^^ sammansmaltes med 70 d. brann-^ 

 stSl, hviiket gaf en regulus till alia delar 



*) Journal of the Royal Institution N:o XVIII, 



