tir ctt karl som hiiller en bred niassa pa 

 eii gAiif;'. Under denna afsvalning kristalli- 

 serar tennet, men jtan dcltager deri endast 

 ofullkoraligt, hvarfore denna nv^ste med en 

 syra allosas. Man lagger derfore blecket i 

 en blandniug af svafvelsyra oeii salpetersy- 

 ra med valtea, som efter nagra 6gOD])]ick 

 bar upplost det i jtan sittande tennet, 

 livaipa det upptages och tvallas forst med 

 en lut af causlikt kali, som betjdligt bojer 

 dess metallglan.s , skoljes derpa i rent vat- 

 ten, torrkas vid en bndrig vanne ocb 6f- 

 verdrages med en genomskiniig kopalfernls- 

 sa. Man kan gilVa bestiimda liktningar at 

 kristallisationen genom sma bandgrep, t. ex. 

 om man pa en redan uppbettad ocb med 

 vatten afkyld pbit, pa baksidan ritar med 

 en be I lodkoif, doppad pa andan i sraiiit 

 teiui, sa smaiter tennet tvarligenom platen 

 ocb teckningen biir af syroinas averkan p;l 

 andra sidan sjnbg genom en annan rikt- 

 ning af kristailerna. Uppbetfar man en 

 forlennad bleckpUU ofver lag.ji af en sprit- 

 bimpa, sa* smaller tennet rundtomkiing ocb 

 biblar en riuid flack, bvars omfang okes jn 

 liingre bimpan lialles ilnder. Da bimpan 

 borttages, bbr det stalle, der lagen verka- 

 de, medeipunkten for en kristallisation, som 

 liknar en stjeina. Endast EngeLskt lenn pas- 

 sar bartill riitt viil, emedan det ar fiiilt rent. 

 . Derfore lyckas det i sjnnerbet bast med 

 Engelskt fortennadt jernbleck. Yill man 

 fortenna sina pbVtar sjelf, sa gcir man, efler 

 Wagenmanns lorsok, bast att sammansmalta 

 tennet med ^^^ siifver, bvaraf tennets 

 kristallbegiir betydbgt okes. 



