84 



kunna antaga en Ssigl, som skullc ofvertj^ga 

 dem att vara ciuiast samlare af naturpro- 

 ducter, ej veteiiskaps-idkare. Det torde Sl 

 en aiinan sida kunna anforas till den che- 

 miska methodens fordel, att ingen mcd ohe- 

 mien bekant Mineralog funnit skal att ej an- 

 taga den. 

 Hauy's Bauy har uppgifvit sasom det mest af- 



*^'t-v"" gorande distinctiva kannemiirke p^ ett mi- 

 carncterneral, dess primitiva kristallfoim och der- 

 i Mine- y^^ uteatt fran det antaeande: att lika ffrund- 



ralogien,^ £, ti > ^ , 



lorm lorutsatter lika sammansattning, d. a. 

 samma element forenade i samma forhaJlan- 

 de, i alia de fall der denna grundform ej 

 ar en af de sex sa kallade regidiera, soni 

 kan agas gemensamt af olika foreningar. 

 Med denna grundsats har Hauy, vid den 

 chemiska mineralogiens vagga, p4 ett gan- 

 ska triumpherande satt atskiljt mineralier, 

 som af Mineralogerna forblandades, sam- 

 manslagit andra som af dem oriktigt atskilj- 

 des, och hos annu andra forutsagt det re- 

 sultat som den chemiska analjsen sedan 

 gaf. Dessa for Hauys kristallographie aro- 

 fuUa hiindelser hatVa gallt for bevis, och, 

 oaktadt vid vetenskapens ytterligare utveck- 

 ling, residtaten af den chemiska och af den 

 christallographiska (^geometriska) analysen 

 ofta kommit i uppenbar motsiigelse , har dock 

 hos Mineralogerna den kristallographiska sat- 

 sen blifvit ansedd sasom ett axiom. 

 AfMiT- Doctor MiTscHERLicH , i Berlin, har fun- 



«nHKR. j^jt att denna Hauys sats ej ar riktig, har 

 i)eVisLi visat att kroppar af en olika samniansiitt- 

 *'./'''.''* ning kunna antaga en lika kristallform och 

 ** ^'* att denna lika kristallform val utmarker 



