85 



likartade inre forhSllanden emellan elemen* 

 ten, men ej samrna element. Ilan liar fun» 

 nit att arseniksyrade och phosphor syrade 

 Salter af saiunia basis, i lika niiittningsgrad 

 och lorenade nied samma antal atomer vat- 

 ten, kristalliscra pa samma satt och likna 

 hvarandra afven deruti att foretradesvis an- 

 taga samma secundara grundformer. Han 

 har bevisat detta pa dessa syrors salter med 

 kali, natron, ammoniak, baryt, blyoxid, och 

 pa deras dubbelsaltcr med natron och am- 

 moniak. I dessa Salter ar det s^ledes for 

 kristailfiguren likgiltigt om syrans radical 

 ar phosphor ellcr arsenik, oaktadt arseni- 

 ken af det kristalliserade saltet titgor en vi- 

 da betydligare vigtsdel an phosphorcn (un- 

 gefar sasom 2| : i) och Hauys sats ar St- 

 minstone der oriktig. Af del egaa i arse- 

 niksyrans och phosphorsyrans sanunansatt- 

 ning, drog Mitscherlich den sliitsatsen att 

 tristallfigLiren beror pa antalet af atomer 

 och sattct hum de aro i binara fdreningar 

 fordelade, men att elementens olikhet der- 

 vid kanske ingcn forandring gor. Han val- 

 de derfore till ett nytt fait for forsok de 

 Salter som_ fas af atskilliga baser med svaf- 

 velsyra *•''). Dervid iippLackte han att svaf- 

 velyrad zinkoxid, svafvelsyrad nickel-oxid 

 och svafvelsyrad talkjord kristallisera lika 

 och innchalla hvardera i4 atomer vatten. 

 Hiir var det saledes likgiltigt om basens ra- 

 dical var zink , nickel eller magnesium, kri- 

 stallformen blef anda densamma. Svafvel- 



*) Annales de Ghimie et de Physique, T. XlV, 

 P. 172. 



