i4o 



De la Rive, Cliemiae Professor i Gene- 

 ve^), har sokt Liirlcda dessa phenomen fi an ett 

 slags electrisk opposition emellan hjei nan och m 

 nervernas yttersta utgrcningar, som atfoljal 

 haiTorskarlen, hvarvid denna electriska op- 

 position, genom syrsattningen i lungorna, blir 

 verksam ocli frainbringar varme genora eu 

 electrisk uriaddning , liksom det sker i electri- 

 ska stapebi, der endera metaliens syrsatl- 

 ning ocksd iir ett nodviindigt beting; men 

 dk ledningen genom nervernes eller blodkar- 

 lens ombindning eller afskarning afbrytes, - 

 upplior urladdningen oob vaime^utvecklin- . 

 gen, oagtadt oxidation fortfar. — En lorklaring 1 

 som vi tills vidare mSste iemna i sitt vUrde. | 



^idnin- ^^'- P^o^T, i London, har i en utf'or- 

 ''lig afhandiing '"') sammanstallt hvad vi veta 

 af digestionen och blodcts bildning , och der- 

 vid tillagt nagra egna ron. Han har under- 

 sokt den i mag'en digererade massan hos 

 daggande djur, Ibglar ochfiskar, och fun nit, 

 att den hos alia rodnar lakmaspapper, men 

 med en flygtig syra, sa att det i luften ater- 

 tager sin bla fiirg. Vatskorna i magen hal- 

 la intet spar af iiggh vite och hafva den egen- 

 skapen att ysta mjolk. De delar af fodam- 

 nena, som ligga magens vaggar nil r mast, smiil- 

 tas forst, och tiansporteras genom mekanis- 

 men af magens rorelse till pylorus, under 

 det att delar af massan , soiii legat midt i 

 Tuagen, efter hand komma i beroring med 

 magens inre hinna. SSl snart massan kom- 



*) Annales de Chim. et de Phys. T. XV. p. 107. 



**) Thomsons Annals of Philosophy. 18 19 Jan. oc^ 



April. 



