i43 



h^Yiy genom directa forsok, funnit att, s& vi 

 veiiost som arterielt, blod' utsatt i lufttomt 

 luni, afger anda till 2 cub. turn kolsjregas 

 pa unset* Eu uppgift, som i s^ matto sak- 

 liar all trovardighet, som demia qvantitet, 

 utgor mer iiii hvad Liodets vatten kaa q\ ar- 

 halla vid luftens vanliga pressioii. 

 Vener Magendie , eii Leromd Lakare i Paris, 



ochAr-go^ mycket svsselsiiUer sis ined physiolo- 

 gafvadegiska undersoknmgar, liar bemodat sig att 

 jnefifor-^({aaalagaa, att hos Gassen sakiias de fraii 

 attab- tarmkaiiaien gaeiide sugadror, hv^arfore sa- 

 sorbera. JeJes absorption bos dem m^itte f6rrattas 

 af adersjstemet, tviirtemot bvad vi af Hal- 

 LERS o. fl. fortrafHiga ron i detta iimne baf- 

 ve anledning att formoda, atminstoue bos an- 

 dra djur. Ifr^n denna idee bar Magendie 

 gatt annu liingre ocli sokt visa, att bade arterer 

 ocli vener bos alia djur aga denna foriiiaga ••'"), 

 cell att saledes vasa lympbatica pa langt 

 nar ej bafva en sk vigtig forriittning som 

 man tilliigger dem. Magendie bar dervid 

 framstidlt foljande satser* a) Arterer ocb 

 Vener, afven deras storre stammar, aga foi- 

 magan att absorbera. Z?) Det ar obevist att 

 vasa lactea i tarmkanalen kunna uppsupa 

 iiagot annat an mjolksaften, ocb c) att ab- 

 sorptionsformagan bos vasa lympbatica icke 

 ar tillrackJigt bevisad. Magendie stddjer cles- 

 sa, i pbysiologien nu mera ovantade, ide'er 

 pa foljande forsok; Han bar framletat stam- 

 mar af storre adror, t. ex. vena jugularis, 

 pS lefvande bundar, ocb omgifvit stammen 

 aned en conceutrerad infusion af riifkakor 



*) Annales de Chim. etde Phys, Tk. XV. p. 326, 



I 



