i4i 



anliari , soiii sedan blifvit d4 ocli da gaiiska 

 ytligt undersdkt* Denna syra bar nanliare 

 Wifvit examinerad af Lassaigne och Cheval- 

 1.IER ^Q, som bekral'tat dcss olikhefc ined aii- 

 dra syror och kallat den Acide pyro-uriqiie* 

 De hafva iiiVeii undersokt dess sammansa ti- 

 lling, nien de resultat de erhallit, syiias 

 vara ganska opAlitliga. 



Eland de ainnen, som utgora bestSnds- Urin^ 

 delar afstenar i urinvagarna, uppgafvo VAu-st^»^r«) 

 QUELiN och FouRCROY, i dct^as stora arbetCrai *Am- 

 6f\^er desse conorementers sammansattning,'^®'^^*^ 

 ^fvcn urinsyrad ammoniak. Brande, i Lon- 

 don, sokte nagon tid derefter bevisa att 

 dessa stenar* ej finnas och att Fourcroy och 

 Vauquelin misstagit sig, derigenom att de an* 

 tagit den ntveckling af ammoniak , som 

 caiistikt alkali gor p^i en med urinamne in* 

 pregnerad sten, for ammoniak utjagad fran 

 urinsyran. Prout liar likval sedan visat 

 att misstaget lag pa Brande^s sida och att 

 dessa stenar verkiigt existera ''''"^). 



Dr. Lil^DBERGsON bar, i forra halfteli af ^- ?^J*^ 

 K. V* Acad. HandL for 1820, beskrifvitj-adt na- 

 analysen af en urinsten, som innehaller ej ^^^^' 

 mindre an 3 nya bestandsdelar, forut ej 

 funna i dessa concrementer hos menni* 

 skan, nemligen surt urinsyradt natron samt 

 kolsyrad kalkjord och kolsyrad talkjord. Af 

 dessa liar man funnit det fiirstnamnda ut* 

 gora det vanliga amnet i giktkiiolar och de 

 tvenne andra i urinsfcenar hos grasatande 

 djur* Best^ndsdelarna af denna sten voro: 



*) Annales de Chim. et de Phys. T. XIII. p» i55. 

 **l Thomsons Annuals of Philosophy, luii. 1820 



