' 187 



«f Astronomiens Luda hufvudafdelningar : OZ^^er- 

 wationer och Bercikningar, 



Hvarje problem, deruti en ohekant soles, 

 fordrar naturligtvis en uppgift af dcnncs bero- 

 ende iitaf vissa bekanta qvautiteter, det m^i va- 

 ra gifvet, antingen genom blott en ra erfaren- 

 het, eller en mera saminansatt derifran utgfi- 

 ende slutkonst. ■ — Derigenom uppkommer en 

 eqvation, hvars si\ kallade upplo^ning Iran en 

 implicit lunctioosform siutligen framslaller di^w 

 obekanta under den explicita form , som af sjeliVa 

 viikoren ursprungligen loretkrifves. — Det skulle 

 ofverstiga min formSga och ar ej eller bar stal- 

 let, att omtala de sv^rigbeter, bvilka dervid i 

 allmanbet mott eller kunna mola och liviika en 

 intim och liksom skapande bekantskap med den 

 ofvannamnde Functions-Tbeoriens efter omstan- 

 digheterna varierade transformations-formlcr en- 

 dast kan besegra. — Men; om man an maste 

 jnedgifva, att detta antingen redan alltid vore, 

 eller atminstone kunde blifva en mojlighet; s^ 

 livilar andteligen hela resultatets sakerhet pa 

 den, hvarmed de sasom bekanta ansedda qvan- 

 titeterna arc bestambara, det vill bar saga p& 

 observationernas egen noggranbet. — Att den- 

 xia ater endast kan mata sig med calculens i 

 samma forhallande, som vSra sinnens begran- 

 sade angifvelser iiro nnderlagsna fornuftets obe- 

 gransade shitsatser, ar ty varr en sanning, som, 

 iifven med forutsattande af Instrum enters full* 

 komlighet, likviil paminner om slutiig inskriiuk- 

 ning i den menskliga formagan. — Tycho J3rahe 

 mottog till medhjelpare p^ sitt Observatorium 

 endast sadana jnglingar, hvilka, att nvttja bans 

 egna ord , voro acumine ingenii et msus poU 

 lentes och i sanning var denna sednare fordran 



