21 7 



1 r-fiidamSlet for det narvarande medgifver. Af 

 etia skal bar jag hiir mast utesluta den a£ 

 C. Yi. och E. F. L. Marschall von Bibersteik 

 -sednast lippgifne och for sin grundlighet hogst 

 iRSrkvardiga Theorien om Jordens och hela vart 

 Fianet-systems ursprungiiga organisation samt 

 laogsamma framskridande i en egen ofantlig 

 bina, hvars riktning seklers fortsatta observa- 

 tioner endast kunna fuiikomiigt utvisa. Jag 

 hoppas for den skull, att framdeles fk dervid fa- 

 sta Kongl. Acadeniiens iippmaiksamhet , sedan jag 

 humiit utveckia nagra egna tillagg i detta amne> 

 hvarigenopi jag misstanker, att Uranus (sSvida 

 bans sateiiiter ega en rorelse kring hufvudplane- 

 nn, till sin direction motsatt alia de ofriga Plane- 

 ternes och deras Manars , och tiitheten af Uranus 

 fijelf ar storre an forh^llandet mot dess afstand 

 fran Solen tyckes anvisa) verkligen befinnes vid 

 ' yttersta granscn af vart Sol-system och att den 

 liastan liktidiga axel-rotationen for de fyra inre 

 Planeterna mojligen bade kunde forklaras och 

 forenas med de derifran sa mycket afvikande, 

 samt afven sins emellan mindre ofverensstam- 

 mande, rotations-tideriia for Planeterna utanfore 

 den rymd, som nu upptages af Vesta, Juno, 

 Ceres och Pallas, heist dessa sistnamnde, en- 

 ligt beriikning af Olbers, sannoHkt blifvit ge- 

 nom en inre eller yttre revolution Stskilde, 

 hvilken ater mojligen kunnat intrSffa i en sed- 

 nare period af Systemets anordnande, da till- 

 afventyrs Mars, Jorden, Venus och Mercurius, 

 antingen alia, eller till en del varit pa den mot-« 

 satta sidan om Solen. 



Till slut ma endast en anmarkning tillatas, 

 Om hvarje vetenskap med en tilltagande full-< 



