256 



hogre varma, en tempera tur * forhojaing ageP 

 rum, pa samnia satt som redan forut iir kandfe 

 om kallblodiga vertebrerade djur. 



En af de besynnerligaste och sallsjaitaste 

 egenskaper hos djuren ar den formaga man liin- 

 gesedan anmarkt hos vissa fiskar, att kiinna 

 meddela svagare eller starkare electriska stotar, 

 beroende af djnrets fria vilja. Deiina egenskap, 

 var hittils endast funnen hos 5 olika fiskarter. 

 Sa mycket mera ovantad fcireMler derfore Herr 

 General Da vies uppgift, att en Amerikansk in«^ 

 sekt, Reduvius serratus Fabr., likaledes eger 

 denna formaga. Davies hade en gang uppta* 

 git denna besynnerliga insekt , och stallt dea 

 p^ sm hand, da djuret fran sina fotter hastigt 

 meddelade honom en slot, hk den af en ele- 

 ctrisk flaska, och sk stark att den kandes anda 

 upp i skuldran. Herr Davies sager tillika, att 

 sedan ban slappt msekten, hade han blifvit 

 varse 6 roda flackar pS de stallen der msektens 

 6 fotter hade statt *), 



Det 



*) KiRBY and SpENCE Introduction to ^Entomology. I. p. 1 1 o. 

 Anm. Formagan hos atskilliga fiskar, att meddela elec- 

 triska stotar, afven som de organer, hvarigenom de astad- 

 kommas, aro val langesedan beskrifna *), men mindre kanda 

 torde de anmarkningar vara, som Humboldt utgifvit om 

 den sakallade electriska alen (Gymnotus electricus) , livil*. 

 ken bland alia astadkomraer de haftigaste slagen. Dessa 

 Alar fangades i Sodra America pa det siitt, att en bop 

 vilda hastar med vald drefvos pfi ett stalle ut i floden, 

 der en myckenhet electriska alar uppebollo sig. Hastarne 

 blefvo af dessa fiskars electriska stotar till den grad for- 

 lamade , att nagra af dera drunknade , ocb andra ej 

 mera kunde ga sedan de kommit i land. Men sjelfvi 

 alarne bade afven slutligen sa uttomt sin electriska for- 



*) Jemf. K. Vet. Acad. Handl. Tom. XXII. 3. 122. 



1 



I 



