^99 



fliysiska beskajffenhet och vegetation, hvaijemte 

 edjanaf de iiatnrliga vaxtordaiDgarne derigeiiom 

 Llifver mer oeh lucr fullstandig. Aatalct af de 

 vaxtarter, hvilka i sediiarc tider blifvit upptackta^ 

 ar hogst Letydlicrt. Eiiligt Hr v. Humboldt's 

 berakniiigar, kaude von Li line 10,042 vaxtar- 

 ter 2 8)> och de nu for tiden kanda (sa val be- 

 skrifne som i llerbarier obeskrifne) beriikiiar 

 V. Humboldt till 44.000 ^9). Proi'. De Can- 

 as) Tableau de la Nature, T- II, p. 112. Forf. sager 

 liar, att Murray's upplaga af Systenia Vegetabiliuni in- 

 nehaller 10,0/^1 vaxtarler, men ban namner ej , hvilkcn 

 det ar af de Murray 'ska upplagorna af systeniet, som 

 ager delta antiU. De Gandolle sager, att den i/^ide 

 upplagan af ar 1784 bar 9000 arter. 



39) De distributione geograpbica plantarum p. '>3- Hum- 

 boldt sager, att af dessa 44^000 vaxtarter arc 38,ooo 

 Pbanerogamer ocb 6000 Grypto.,amer. Af Pbanerogamer 

 bar Europa 7000 arter, Asia temperata i5oo, Asia asqui- 

 noctiab's ocb niirbggande oar 45oo, Africa 3ooo, America 

 temperata i bada Hemispbaererne4ooo, America asquinoxialis 

 i3,ooo, Nya Holland ocb Oarne i Stilla Oceanen 5ooo, 

 DenDajiske IJotanisten Prof. Scbouw bar dock framstiillt 

 manga grundade inkast vid denna berakning (uti Spren- 

 gel's, Scbrader's ocb Link's Jabrbiicber der Ge- 

 wacbskunde, i II i H. p. 12-14). Han anscr det vara 

 oriktigt, att i berakningen upptaga de i Herbaricr obe- 

 skrifna vaxter, cmedan man icke kan bestamdt veta, buru 

 manga nya som finnas uti sarskilda samlingar, ocb calcu- 

 len saledes bliiVer ensidig, hvilket ban tror vara bandelsen 

 med Humboldt's berakning; ban sager, att af de j3,ooo 

 Americanska aequinoxial-viixterna aro ungefarligen 75oo be- 

 skrifna ; de ofriga 55oo i Herbarier annu obeskrifna. Han 

 crinrar, att da Forf, for iEqvinoxial-Asien blott uppgifvei' 

 45oo, bvilket antal visserligen redan ar beskrifvet, sa syneS 

 lian bar icke taga Herbaricr i berakning, ty antaietaf dennsi 

 verldstrakls redan kanda vaxter ar sakerligcn mycket storre. 

 — Hr Scbouw anser, att antalet af de beskrifna vaxt- 

 arJerna kan anscs vkra 3o,ooo,- ban anmarker, att man 

 med ratta btir fraga, bvarest Forf. upptagit de vaxtarter, 

 hvilka aro gemensamma for fl«ra verldsdelar, niimL for 



