121 



Formen for Sibberatlelseii tvingar ref. att IVAnDeima ui- 

 dessa fortraiHiga iakttagelser skiija de lika intressan-^t^'jj ^"^** 

 ta tydningar St. gifvit af andra lagre djiirs utveck-'*"'"- 8^*'- 

 ling. Vi hanvisa dertore lasaren till de utdrag viiugre dju- 

 derat' lemna vid Phytozoa serlularina, Acalepha, Sal- 

 pa, Asciditje compositse, men inlaga har i korthet St.s 

 betraklelser olVer dessa vexlande generationers be- 

 tydelse i naturen. — Denna utveckling genom vex- 

 lande generationer, sammanfattad i ett helt, visar 

 som nagot vasentligt, att arten icke representeras af 

 ett enda iitvuxet, J'rukthart individ^ utan af flere , 

 hvarandra betingande, /war for sig ofullstdndiga 

 individer. Denna de i arten integrerande delarnes, 

 individernas, olullslandighet och ofrihet ar storst hos 

 Phytozoa, der alia generationer, hvarandra mycket 

 olika, aro bundna samman till ett fastsittande stam- 

 trad. G^ vi derifran uppat i systemet, sS se vi ge- 

 nerationerna losa sig fran hvarandra och blifva af 

 hvarandi'a mer oberoende, tills alia individer frigora 

 sig inom generationerna, och erhalla fri rorelse. P^ 

 delta steg finna vi utvecklingen till frihet hos djnr, 

 som ej langre aro fastade till hafvets botten, men 

 dock lefva i andra organiska vasen, i liskar, men 

 dessa ej ur haiVet, utan ur sotvatten. Ga vi ofver 

 till landdjuren, sS moter oss samma utveckling mer 

 fullkomnad hos Aphides j hvilka annu aro — ej en- 

 tozoa — dock epiphyta. Men annu hos dem upp- 

 fostras afkomman inne i egna dertill skapade vasen, 

 genom organernas stilla, omedvetna verksamhet, det 

 ar annu en function, ej en yttring af vilja. Men 

 liksom t. ex. konstdriften forst upptrader som en 

 omedveten function af organer, och sedan utvecklar 

 sig till en vilkorlig handling, den djuret foretager 

 sig efler en inie oemotstandlig aning, sa g^r det 

 ock har. Hos Bien , Myrorna, Termiterna se vi just 

 afkommans uppfostran vara eft ytirc foremal for 



